.1. N. Madvigs videnskiibelice Betydning. 107 



Dele af nærværende Afluindlinii', som derved vil fremkomme, 

 nemlii: Slutningsafsiiiltef : "Del Vigtigste af den latinske Metrik", 

 som han selv kun med faa Ord i)er<irer i Slutningen af Be- 

 mærkningerne, og som ogsaa l)r. Siesbye i sit .Mindeskrift har 

 forbigaaet, fordi det i'laa ham for tjernt". Dette for mange 

 noget afskrækkende Stof har M. behandlet med stor Simpelhed 

 og Fyldighed; thi han besad ogsaa her en sikker og klar Op- 

 fattelse af det, som er Sagens egentlige Kjærne, og hvoraf det 

 øvrige i Hovedtrækkene kan udledes. Allerede i 1840 holdt 

 han Forelæsninger for Filologerne over den antike Metrik; 

 1841 holdt han her i Selskabet et Foredrag «om den antike 

 (latinsk-græske) Metriks Grundbegreber" (se Oversigt. S. 23 IT.l 

 og i Universitetets Indbydelsesskrift 1867 meddelte han ('Kort- 

 fattet græsk Metrik eller Fremstilling af de græske Digteres 

 Versebygning, l.StykkC". Det er [5egyndelsen af en Lærebog 

 i græsk Metrik, men ikke blot en Bog, som til Brug for La^r- 

 linge ordner, retter og fuldstændiggjør det tidligere erkjendte, 

 men tillige et betydningsfuldt videnskabeligt Indlæg, der, som 

 saa mange af M.s Arbejder, strengt kritiserer forskruet Misbrug 

 af Filosofi og smaalig Iagttagelse af ufoi'staaede Fænomener, 

 men hævder Videnskaben som en simpel og naturlig Forslaaelse 

 af det givne Stof. 



M. fastsætter først Begrebet Bythnuis som Overensstem- 

 melse imellem Afsnit i en Bevægelse, der indeholder en vis 

 Afvexling, og afviser bestemt G.Hermann, som søgte Hythmen 

 i den enkelte Fod; den kan kun vise sig ved Gjentagelsen. 

 For Hermann er Rylhmen imidlertid ikke et af Sanserne 

 opfattet Forhold, men en Repræsentation af det ontologiske 

 Forhold imellem Aarsag og Virkning. Denne besynderlige 

 Mening leder ved Gjennemførelsen til de største Modsigel- 

 ser. Ligesom Aarsagen er lig med Virkningen, maa ogsaa 

 Arsis være lig med Thesis, hvilket rigtignok er Tilfældet i 

 det lige Metrum (---, d. e. 2:2), men ikke i det ulige (--, 

 d. e. 2:11, en Modsigeise, hvorfra han forgjæves søgte at redde 



