108 J. L. Ussirig. 



sig ved de urimeligste Udflugter. Madvig hævder, at Rythmens 

 Grundvæsen er Enhed i At'vexling, musii^alsk, anvendt paa Toner, 

 som Individet selv frembringer og er fuldstændig Herre over; 

 metrisk, anvendt paa Ord, d. e. paa et givet Stof, hvis Grund- 

 dele have en bestemt Forskjel, enten som lange og korte eller 

 som akcentuerede og tonløse. Det første Torhold findes i Latin 

 og Græsk, hvor Fvvantiteten er overvejende og Akcenten er under- 

 ordnet og afhængig af Ordformernes Bøjning, det sidste findes 

 i vort Sprog og andre nyere Sprog, hvor Akcenten er over- 

 vejende og er knyttet til Ordets Slammestavelse. Som Følge 

 heraf ere de gamles Vers byggede efter Kvantiteten ligesom 

 vore efter Akcenten, og ^]. afviser bestemt den «rent eventyrlige 

 Lære« om en gammel romersk Versbygning efter Accenten, 

 som Ennius skulde have fortrængt ved Indførelsen af det græske 

 metriske System. Rythmen beror paa den regelmæssige Afvex- 

 ling af lange og korte Stavelser, af hvilke de første have den 

 dobbelte Tidslængde af de sidste; alle de mindre Forskjelle, 

 der kunne opfattes ved skarp Opmærksomhed eller maales paa 

 Metronomen, ere Metriken uvedkommende. I Fødder, der bestaa 

 af en lang og en kort Stavelse, betragtes naturligvis den lange 

 Stavelse som den stærkere Taktdel, og i dem, der bestaa af en 

 lang og to korte, er det samme Tilfældet. Hvor Takten for 

 Sikkerheds Skyld markeres med Taktstokken , falder dennes 

 Sænkning (Thesis) paa den stærkere Taktdel, dens Hævning 

 lArsis) paa den svagere; Thesis bliver altsaa den stærkere, 

 Arsis den svagere Del af Takten, skjøndt man i Oldtidens Slut- 

 ning vendte Benævnelserne om, idet man misforstod Ordene, 

 som om de gik paa en Hævning og Sænkning af Stemmen; 

 først i den nyeste Tid har Westphal prøvet paa igjen at indføre 

 den korrekte antike Brug af Benævnelserne. Naar man nu, i 

 nøje Overensstemmelse med den omtalte Misforstaaelse , under 

 Oplæsningen hæver Stemmen ved de lange Stavelser og sænker 

 den ved de korte, er dette en falsk Deklamation, om end vi, 

 der ikke let kunne tilegne os de gamles Udtale efter Kvantiteten, 



