.1. L. Ussini 



man overvejer det bekjendte Opløsningsforliold , hvorefter to 

 korte Stavelser sættes lig én lang. En Tribrachys, kan jo saa- 

 ledes staa baade i Stedet for en Trochæ o^ en Jambe, men i 

 første Tilfælde sætter man Akcenten over den første Stavelse 

 l^^^i, i sidste Tilfælde over den anden (_j,_), hvoraf Følgen 

 er, at f. Ex. facere i første Fald læses med Akcenten paa iste 

 Stavelse, i sidste Fald paa 2den , hvilket sidste vilde være fore- 

 kommet enhver Romer fuldstændig latterligt. Paa Grund af 

 Opløsningsfriheden kunne de samme Ord findes i Begyndelsen 

 af et trochaisk og et iambisk Vers, men man mener, de have 

 havt en forskjellig Ictus i de forskjellige Versemaal , og mindst 

 den ene af de to iMaader, hvorpaa man læser dem, kommer i 

 fuldstændig Strid med Ordenes Kvantitet, hvorpaa Verset beror. 

 Saaledes JNimio såtiust trochaisk, INimio satiusl iambisk, ånimum 

 vi'ncunt troch., animiim vincunt iamb., Famigeratdri iamb., 

 Fåmigeråtori troch., Polliceor iamb., Polliceor trochaisk. I 

 det iambiske Septenar (^-.-— ^ — - — ^ — ^— — — ) kan den 

 Tde Fod (den sidste Jambe) være ej blot en Tribrachys, men 

 ogsaa en Daktylus. Vi faa Versslutninger som mag|'niface|re, 

 ecfice|ret, infidejlis fuejris. Sætter man nu der Tontegnet over 

 den 2den Stavelse i den omtalte Fod, og læser op derefter, sua 

 at altsaa den første Stavelse bliver tonløs og gjør Indtrykket 

 som kort, da er man unægtelig i Overensstemmelse med vor 

 almindelige Udtale af latinsk Prosa, men Verset er spoleret; 

 man har faael et Oktonar i Stedet for et Septenar, hvilket giver 

 en aldeles forskjellig Karakter. Ictus metricus er i Virkeligheden, 

 som den plejer at anvendes , mindre et Hjælpemiddel til For- 

 staaelsen af latinske Vers end en Hindring derfor. 



M.s Metrik er kun en Begyndelse, indeholdende Metrikens 

 almindelige Del og af den specielle Metrik de daktyliske Vers. 

 Det er meget beklageligt, at han ikke har fuldendt den. Denne 

 Værkets fragmentariske Tilstand er ogsaa Grunden til, at han 

 ikke har oversat den paa Tysk og indlemmet den i sine Kleine 

 philologische Schriften, hvortil dog i alt Fald den almindelige 

 Del tilligemed det kritisk-historiske Tilbageblik vel egnede sig, 



