J N. Madvigs videiisknbrlise lietydniiii;. | | 1 



noget, der saa meget mere er Grund til at beklage, sum de 

 dér med stor Styrke bekæmpede Vildfarelser endnu stadig spille 

 en anselig Holle i den tyske Filologi. 



Fra den latinske gik iVI. over til den græske Grammatik, 

 ug i 1846 udgav ban sin »Græsk Ordføjningslære, især tor den 

 attiske Sproglorni". Han følger lier det samme System som i 

 den latinske Syntax, og saa vidt muligt svarer Paragraf til Para- 

 graf, hvilket i bøj Grad letter Oversigten og bjælper under 

 Brugen; men der er maaske endnu mere nyt og ejendommeligt 

 i denne end bin, da Æmuet ber var mindre bearbejdet. Ogsaa 

 denne blev oversat paa Tysk 1847 og lige som den latinske 

 ledsaget med forklarende Bemærkninger, der optoges i Tidskriftet 

 Pbilologus; men kort efter udbrød Krigen imellem Danmark og 

 Tyskland, og den danske Forfatters Værk blev, saa vidt muligt, 

 ignoreret. Dog syntes det, som IJogen maatte være udsolgt; thi 

 den var i lang Tid ikke at faa i Boghandelen, indtil \]. i 1884, 

 nærmest foranlediget ved Opfordring fra fransk Side, udgav den 

 i en ny og forbedret Skikkelse baade paa Fransk og paa Tysk. 



Madvigs Kundskab til de gamle Sprog fandt en fortrinlig 

 Anvendelse ved de gamle Skribenters Kritik og Fortolkning. 

 Hans Mesterskab som Textkritiker er almindelig anerkjendt, og 

 man plejer at betragte dette Felt som bans egentlige Omraade. 

 Hans fleste Skrifter, ligefra hans første Optræden indtil hans 

 Død , ville ogsaa være at henføre under denne Kategori, nemlig 

 hans Magisterdisputats "Emendationes in Ciceronis libros de 

 Legibus et Academica» 1826, "Epistola ad Orellium« 1828, Udgaven 

 af oCiceronis orationes selectæ XII" med tilhørende kritisk Fortale 

 1830 (7de Udg. udkom 1885), hvortil sluttede sig et Universi- 

 tetsprogram 1831, optaget med Tillæg i Opuscula academica, 

 Programmerne om Ciceros Verrinske Taler 1832 og 33, om Talen 

 pro Caelio 1833, om Talerne pro Sestio og in Vatinium 1833 

 og 34, om Talerne de provinciis consularibus og pro Balbo 

 1834 og 35, om Cicero de Legibus 1836, alle optrykte i Opuscula, 



