J. N. Madvigs vidensliabelige Betydning. 1 13 



hvad der niaa have slaaet i dette og, for saa vidt dette skulde 

 være fejlagtigt eller uforstaaeligt, da at søge at rette Fejlen. 

 Dette kan i mange Tilfælde, hvor Fejlen indskrænker sig til 

 enkelte Bogslaver, der let forvexles , eller hvor Forfatterens 

 Tankegang er aldeles klar og hans Udtryksmaade andenstedsfra 

 fuldstændig hekjendt, som ved Cicero, gj«res saa sikkert, al 

 der ikke kan være Tvivl om Rettelsens Kigtighed, medens man 

 i andre Tilfælde, navnlig hvor der er Huller i Texlen, kun om- 

 trentlig kan tænke sig, hvad Forf. har villet sige. Saadanue 

 Steder holdt M. ikke af at røre ved , men i den førstomtalte 

 Klasse viste sig hans store Virtuositet; thi faa eller ingen har 

 besiddet større Evne end han til at gribe en antik Forf.s Tanke- 

 gang og havt et saa fuldstændigt Ujendskab til Sproget og de 

 enkelte Forfatteres Stil, at det naturlige, ofte det eneste mulige 

 Udtryk strax tilbød sig for ham. Dette gjælder næsten om alle 

 hans Rettelser til Cicero, og om de allerfleste til Livius, over- 

 hovedet om de Forfattere, som han særlig og vedholdende har 

 syslet med. I den store Mængde Rettelser til andre Forfattere, 

 som ere faldne ham ind under Læsningen, vil man ogsaa finde 

 mangfoldige Guldkorn. Der kan findes et og andet, som ikke 

 vil staa sin Prøve ved fornyet Overvejelse; men aldrig vil man 

 finde et løst og letfærdigt Indfald, eller, selv om man ikke kan 

 skjænke Rettelsen sin Tiltro, gaa bort fra den uden Udbytte. 



Madvigs Kritik gik ikke blot ud paa at rette enkelte for- 

 vanskede Steder i de gamle Texter, men ogsaa paa Skrifterne i 

 deres Helhed; thi ogsaa her bliver der af og til Spørgsmaal om 

 Overleveringens Paalidelighed , om et Skrift med Rette bærer 

 den Forf.s Navn, hvorunder det gaar, om de deri indeholdte 

 historiske Efterretninger grunde sig paa virkelig Overlevering 

 og paa troværdige Kilder, eller oni det er løse Fantasier eller 

 endog Humbug og Bedrag, overhovedet om el Skrifts rette 

 Vurdering og dets Plads i [jitleraturens Historie. Allerede i sin 

 Doktordisputats «de Q. Asconii Pediani et allorum veterum inter- 

 prelum in Ciceronis orationes commentariis" 1(S28 leverede M. 



Oversigt over d. K. D. Vidensk. Selsk. Korh. 1887. 9 



