L. N. Madvigs viclpiiskabelige Betydning. 1 1 9 



af Historien'), elier « lians vill<aarlige lirug af Kategorier, der 

 hverken vare indholdsrige eller bestemte nok, til at betegne 

 Folks og Tiders Cliarakter», ligesom den store Tilosof jo ogsaa 

 ofte "havde en nfnidstændig og urigtig Anskuelse af historiske 

 Forhold og Tilstande«. M. har i dette Program leveret et Ka- 

 pitel af Historiens Filosofi, hvis Hovedtræk han tidligere havde 

 meddelt i Forelæsninger og i Indledningen til hans Afhandling 

 de coloniis Romanis, men som han nu paa Grund af den givne 

 Anledning tog frem til ny bearbejdelse. Han giver en klar 

 Charakterislik af det græske og romerske Statsliv, og særlig af 

 Komerstatens Udvikling. Han viser, hvorledes Kepubliken, der 

 var fremkommet som Forfatningsform for en mindre \\y med et 

 indskrænket Landomraade og forndsatte alle frie Borgeres Del- 

 tagelse i Statslivet, blev en Urimelighed ved Statens Udvidelse, 

 og maatte sprænges, da den blev en Verdensstat; hvorledes 

 Monarchiet maatte opsfaa og maatte blive som det blev. Ingen 

 preussisk Absolutisme blænder Forfatterens Øje, men en ægte 

 Frihedsfølelse lyser ud af det, og en uhildet historisk Betragt- 

 ning gaar igjennem hele Afhandlingen. Han forgudede ikke 

 Cæsar, men han respekterede ham og undskyldte ham. « Maatte 

 det end om Cæsars Foretagender og om Conflicten imellem 

 deres Moralitet og deres verdenshistoriske Nødvendighed i en 

 vis Henseende hedde: «Det er vel umuligt, at Forargelsen ikke 

 skulde komme i Verden, men ve den, ved hvem den kommer", 

 kom dog Forargelsen ingenlunde ved ham alene, og heller ikke 

 gaves det ham blot at udføre Forargelsen, men ogsaa en Del 

 af Udsoningen". Verdensmonarchiets Nødvendighed indsaa M.; 

 men han saa ogsaa dets Ulemper, og at det romerske Rige kun 

 skulde berede en foreløbig Enhed; thi »Beboerne af saa mange, 

 saa vidt udstrakte og adskilte, saa højst forskjellige Lande, 

 kunde og skulde ikke fra de forskjelligste forudgaaende Ud- 

 viklinger smelte sammen i en ægte Folkeenhed, der, hvis den 

 havde vedligeholdt sig, vilde have berøvet den fremadskridende 



