122 •• L Lssing. 



4 



ganske misforstaaede Begreb tribuni ærarii fremsættes som i de 

 ovfr. nævnte Programmer. Udbyttet af hans epokegjørende Pro- 

 gram om Colonierne findes i 7. F(ap. Det 8. indeholder Rets- 

 væsenet, hvor saavel Hovedbegreberne som særh'g Kriminalretten 

 og Processen fremstilles saa klart og anskueligt , at der ikke 

 kræves særlig juridisk Fordannelse for at følge med. Lige saa 

 fortrinlig er Fremstillingen af Finantsvæsenel (navnlig for Re- 

 publikens Tid) i 9. Kap. og af Krigsvæsenet i 10., hvor M. 

 bl. A. ligesom i Programmet 1864 gjennemfører Adskillelsen 

 imellem overordnede og underordnede Befalingsmænd som hen- 

 hørende til to bestemt adskilte Samfundsklasser, uden at man 

 kunde gaa over fra den ene til den anden. 



\lan kan ikke lænke sig en større Forskjel imellem to 

 Behandlinger af samme Æmne end imellem Madvigs «Oen 

 romerske Stats Forfatning og Forvaltning« og Th. iVlommsens 

 "Romisches Staatsrecht". M. har, som han selv siger i 

 Fortalen til den tyske Udgave, forsætlig undladt at omtale 

 Mommsens Værk. De tyske Kritikere bebrejde ham , at han 

 ikke har taget Hensyn til det; jeg er bange for, at hvis han 

 havde villet gjøre det, var hans Bog aldrig bleven skrevet. Vi 

 havde faaet en Række polemiske Afhandlinger, hvori Uholdbar- 

 heden af Mommsens Fremgangsmaade og Uvederhæftigheden af 

 mange af hans Resultater var bleven slaaende eftervist, men 

 næppe nogen samlet FlelhedM. Mommsens Værk er en be- 



') 1 Fortalen til den tyske Udgave S. VIII udtaler Madvig sig saaledes: «Es 

 wiirde eine sonderbare Atfectation sein, vvenii ich in diesem Zusammen- 

 hange Mommsens romisches Staatsrecht unerwiihnt liesse, und nicht 

 hier ausspreche, was man aus vielen Stellen meines Buches, vielleicht 

 mit minder wohhvollenden Zusatzen, herauslesen wurde, dass das Werk 

 trotz sehr vieler verdiensllichen Einzelheiten mich doch im ganzen nicht 

 befriedigt. Kine Darstellung des romischen Staatsrechts, die mit Ueber- 

 gehung des Volkes und des Senates mit der Magistratur anfångt, ent- 

 behrt der nothigen Grundlage; kommt nun hierzu ein tJestreben, die in 

 der Wirklichkeit hervortretenden Formen und Einrichtungen aus all- 

 gemeinen, dem Bewustsein der Romer untergeschobenen Begriffen und 

 Theorien abzuleiten, zumal so unbestimmten wie Kollegialitåt u. s. w., 



