39 



eller stegte skulle de have været meget velsmagende (Theophr.). 

 Silfion synes at have havt en endnu mere udbredt Anvendelse 

 som Lægemiddel end som Kryderi. Plinius har herom et helt 

 Kapitel, hvoraf man kan se, at den blev benyttet som et Uni- 

 versalmiddel næsten mod alle Sygdomme.^) Den synes især at 

 have havt Betydning som sveddrivende , afførende og blodren- 

 sende. «0m man ogsaa kun tager lidt deraf, foraarsager den 

 Sved over hele Kroppen« (Diosc). cNaar man har spist af 

 Stængelen og Bladene i 40 Dage, vil man heraf mærke en vel- 

 gjørende, blodrensende Virkning« (Plin.). « Kraftigst er Saften, 

 dernæst Bladene og tilsidst Stængelen. Naar Faarene æde af 

 Stængelen og Bladene virker det i Begyndelsen afførende, men 

 derpaa blive de fede , og Kjødet bliver herved meget velsma- 

 gende« (Theophr.). Naar Macé af nogle Steder hos Aristopha- 

 nes vil drage den Slutning, at Silfion ogsaa har havt skarpe 

 og ætsende Egenskaber-), da er det neppe rigtigt; thi det er 

 udentvivl den persiske Silfion , hvortil Aristophanes her sig- 

 ter. Det var fornemmelig Saften, dels indtørret, dels blandet 

 med Mel, der udgjorde en Flandelsvare, men af et Sted hos 

 Aristophanes (Ridderne v. 899) sees, at Stænglerne bragtes til 

 Salgs i Athen, undertiden endog i saa stor Mængde, at de 

 solgtes langt billigere end sædvanlig.^) Paa nogle Mønter an- 

 tages den med Mel blandede Saft at være fremstillet (Tab. I, 

 16, hvor den sees over Frugten), ligesom det ogsaa skal være 

 denne Masse, der er gjengiven paa den bekjendte saakaldte Ar- 



») Hist. nat. lib. XXII. c. 23. cfr. Beechey i. c. p. 418. Thrige har i sit 

 særdeles grundige Arbeide over Cyrenaica en meget fuldstændig Henvis- 

 ning til de Steder hos Oldtidens Forfattere, hvor Silflonplantens Anven- 

 delse omtales (1. c. p. 307 — 8). 

 ') Macé 1. c. p. 146. 



') Dette Sted lyder i Dorphs Oversættelse saaledes : 

 "Pølsekræmmeren. 



— — — — Du veed jo, 

 hvor billigt Kjøb vi nylig fik paa Silfion. 



