40 



kesilasvase.*) At Silflon stod i meget hei Pris, derom haves 

 mange Vidnesbyrd. Plinius beretter, at den blev opveiet med 

 Sølv, og at Cæsar, da han i Begyndelsen af Borgerkrigene tømte 

 Skatkammeret, der fandt foruden Guld og Sølv 500 (eller ifølge 

 Åndre 111) Pund Silfion. Af Aristophanes lære vi, at det var 

 blevet en Talemaade at betegne Rigdom ved Battus's Silfion, 

 og ifølge Macrobius skal Augustus, som Tegn paa sin Høiag- 

 telse, have kaldt Mæcenas for Etruriens Silfion. 2) 



Historie. Ifølge Theophrast antoge Cyrenæerne, at Sil- 

 fionplanten først er bleven kjendt 7 Aar før Opførelsen af deres 

 By, Cyrene, der blev anlagt 621. Plinius føier hertil, at den 

 opstod efterat Jorden var bleven vædet af en begagtig Regn. 

 Cyrenaicas hurtige Opblomstring og store Velstand under Rat- 

 tiderne (640—460 f. Chr.) staaer i den nøieste Forbindelse med 

 Silfionplanten, som leverede denne Stats Hovedindtægtskilde. 

 Endnu i den Periode , da Cyrenaica var Republik (350—322 f. 

 Chr.) vedblev Silfion at spille den vigtigste Rolle i det livlige Han- 

 delssamkvem, som denne Stat havde med Carthagenienserne, 

 der indførte spanske Vine, Purpur, Tin og Guld og udførte 

 Silfion. Noget senere gik den meste Silfion til Alexandria, 



Folk. 

 Jeg veed det. 



Pølsekræmmeren. 

 Med Flid han just har faaet den saa lavt i Prisen trykket, 

 at ret man kunde proppe sig, og Dommerne derefter 

 i Heliæa skulde reent Ihjel hverandre fise.« 

 Dorph føier i en Note hertil den Oplysning, at Silfion var et meget 

 yndet Kryderi, men fremkaldte Vinde. Jeg har ikke ellers seet angivet 

 noget Sted hos Oldtidens Forfattere, som tyder paa denne Egenskab. 

 Forsaavidt man af dette Sted hos Aristophanes vil drage nogen Slutning 

 herom, maa det bemærkes, at der i den græske Text staaer Stænglerne 

 og ikke Saften, som er den eneste Del af denne Plante, der kan 

 betegnes som Kryderi. , 



') L. Muller 1. c. p. 16. Jahn: Uber Darstellungen des Handwerks und 

 Handelsverkehrs auf Vasenbilder. Berichte iiber die Verhandl. d. Kgl. 

 såchs. Gesellsch. der Wissensch. 1869 p. 94. 

 ^) Thrige 1. c. p. 312—13. 



