42 



o — 7 Fod og har en Mellemstok saa tyk som et Laar, der i 

 Toppen er forsynet med en Mængde Børster, Levninger af de 

 visne Blade. Den maa rimeligvis være temmelig gammel (mindst 

 5 Aar) inden den blomstrer, men da skyder den i Løbet af 40 

 — 50 Dage i Veiret til en Høide af 5 — 7 Fod, hvorpaa hele 

 Planten døer (o: den er monocarpæisk). Blomslringsliden er 

 i Begyndelsen af April. Den udbreder i lang Afstand en af- 

 skyelig Lugt. Den blev første Gang gjenfunden 1841 i Sand- 

 ørkenen Syd for Aralsøen af Lehmann. Bunge fandt den lige- 

 ledes paa sin store persiske Reise (1858 — 59), og Borszczow 

 paa samme Tid i stor Mængde mellem Aralsøen og det kaspiske 

 Hav. Sidstnævnte Botaniker har ved at sammenligne den med 

 Originalexemplarerne af den Kåmpferske Plante , der opbevares 

 i British Museum i London, overbevist sig om, at det er den 

 Art, Kåmpfer nærmest har havt for Øie ved sin Beskrivelse af 

 Åsa foetida Disgunensis. Den har sin største Udbredning i den 

 nordostligste Del af den persiske Høislelte ; herfra gaaer den 

 mod Syd næsten til den persiske Bugt, mod Nord gjennem Tur- 

 kestan til Aralsøen og mod Vest til det kaspiske Hav (i Sand- 

 ørkenen Kara-Kum). I den nordlige Del af sin Udbredning 

 forekommer den næsten i Havets Niveau, men sydligere stiger 

 den op til 3500 Fod (ifølge Borszczow) Bunge angiver at have 

 fundet den i Nord-Persien i meget større Høide, nemlig ved 

 Tasch paa henved 7000 Fod og ved Mesched paa 5600 Fod*)' 

 og ifølge Kotschy's Undersøgelser ligger de harpixgivende Skjerm- 

 planters Region i den sydlige Del af Persien paa 7 — 8000 Fod-). 

 I det aralo-kaspiske Gebet kaldes den »Sassyk- Karai», d.e. stin- 

 kende Rør, i Persien derimod «Anguseh» og ifølge Kåmpfer «Hin- 

 gisehi). 



Narthex Asa foetida Falconer. Slægten Narthex adskiller 

 sig fra Scorodosma ved Tilstedeværelsen af Oliekanaler i Fu- 



'j Petermann: Geogr. Mitth. 1860, p. 206. 

 *) Griesebach: Jahresberichte 1846, p. 271. 



