50 



Frembringelser indtage Aarbøgerne eller Krønikerne, og som den 

 ældste af de russiske Krønikeskrivere fremtræder Nestor, hvis 

 Liv falder i den anden Del af det Ilte og i Begyndelsen af det 

 12te Aarliundrede, og der som Munk i det Kijevske Hule- 

 kloster forfattede den Krønike, der er bleven Hovedkilden til vor 

 Kundskab om det russiske Riges ældste Historie. Foruden den 

 almindelige Betydning, hvormed Nestor i denne Henseende 

 fremtræder, og som især har fremkaldt de ældre tydske eller 

 franske Oversættelser af hans Krønike, der ere blevne udgivne 

 i det forrige eller i nærværende Aarhundrede , knytter der sig 

 for os til Nestor en særegen Interesse: Nestors Beret- 

 ning danner det vigtigste Grundhig for, hvad der kan vides om 

 Varægernes Nedsiammelse fra Skandinavien og Ruslands ældste 

 Forbindelser med Norden. Ligesom de russiske Historieforskere 

 vise en stedse stigende Interesse for Alt, hvad der fra den old- 

 nordiske Litteratur kan hentes til Oplysning om det varægiske 

 Spørgsmaal, saaledes maa paa den anden Side navnlig en 

 dansk Oversættelse af Nestor, der, saaledes som Prof. Smiths, 

 fremkommer fra en kyndig Haand, være velkommen, saa 

 meget mere som denne, i Modsætning til hine ældre dels ufuld- 

 stændige, dels i kritisk Henseende utilfredsstillende Oversættelser, 

 har kunnet betjene sig af og støtte sig til de senere kritiske 

 Udgaver af Texten, der først skyldes nyere slaviske Lærde. 

 Professor Smiths Oversættelse er ledsaget af en Række For- 

 klaringer, der dels fremtræde som korte Noter under Oversæt- 

 telsen paa saadanne Steder, hvor åci syntes ønskeligt strax at 

 yde Læseren en eller anden Oplysning, dels følge efter Over- 

 sættelsen som en Kommentar, der sammenstiller og sammen- 

 ligner Nestors Angivelser med Parallolstederne hos Byzan- 

 tinerne eller i Vestlandenes Krøniker og Nordens Sagaer, og 

 overhoved giver saadanne ethnografiske eller historiske Anmærk- 

 ninger, hvortil Læseren i Almindelighed maatte have Trang. 

 Den livlige Fremstillingsmaade, hvoraf Forfatteren i disse An- 

 mærkninger har betjent sig, danner en Afvexling fra den for 



