57 



til en næsten betydningsløs Ruin henføres til 564 H., daSchåwir, 

 den sidste Fathimidiske Chalif Adhids Vezir, af Frygt for de 

 Chrislnes Indfald under Amalrich gav Befaling at stikke Ild paa 

 Byen. Navnet Misr eller Masr, oprindelig brugt om Gammel- 

 Caliira og det hele Land, overførtes da paa den moderne By 

 Cahira, omtrent som man paa Korstogenes Tid kaldte saavel Fos- 

 tat som Cahira og Ægypten Babylonia. Der meddeles et Par 

 Indskrifter efter Marmortavler, der findes paa Muren i en Del 

 af den indre Slotsgaard; den ene fra Saladins Tid angiver Slot- 

 tets Fuldendelse 577 B. Den anden en senere Restauration 

 under Sultan al-Melik al-Adil Abu-l-INassr Tumanbay 

 906 Ch. 



Forf. paaviste derpaa Oprindelsen og Udviklingen af den i 

 over en Mils Udstrækning fra N.O.— S.V. under Mokattams 

 Høider Byen mod Øst omgivende Kirkegaard Kerafat. Idet 

 denne deles i to Dele, den store og lille Kerafat, be- 

 handles Monumenterne i to forskjellige Afsnit; det første omfatter 

 Mamluksultaners og Emirers Gravcapeller, hvoraf som de her- 

 ligste Minder om arabisk Architektur udførlig beskrives de 5 

 Mamluksultaners: Barkuk, Birsbay, Inål, Kåit-Bay og 

 el-Ghuri, Alle af det Djercassiske Dynasti imellem 1383 — 

 1516 Ch. Iblandt andre Monumenter opførte paa denne Del af 

 Kerafat, er især at nævne det for Kilawuns Søn, Sultan Melik an 

 Nassirs Dronning Dhulbiba eller Dhulbia*) af Djingizkhans 

 Æt, hørende til det Uzbekiske Fyrstehus i Seråy (4- 765 H. 

 = 1364 Ch.). Til hendes Navn knytter sig Erindringen om 

 en Del Pragtbygninger i Cahira, og idet hun endog findes om- 

 talt i det spanske Epos la Araucana (Canto XXVII), har Op- 

 dagelsen af dette Gravmonument en ikke ubetydelig Interesse. 



Paa den lille Kerafat grupperer sig om Imam Se ha f eis 

 Capel en Mængde Grave og Bedesteder, opførte til Minde om 

 muhammedanske Helgener (Aw li a); de vigtigste af disse ere be- 



*) s. Geschicble des Abbasidenchalifats in Egypten von Weii, I B. p. 324. 



