67 



Pausanias, og det har maaske havl en vis Udbredelse; men 

 hvor vidt det endog har vandret om, i Delphi selv kjendte man 

 det ikke, thi Pausanias hørte Intet derom. 



Til Erindring om denne vidunderlige Frelse feirede Hellenerne 

 en «Frelsesfest», ^coriJQta, for Zeus Soter og den Pylhiske Apollo*). 

 Det havde været meget naturligt, om de ogsaa i samme An- 

 ledning havde indviet et anseligt Konstværk som Mindegave i 

 Delphi; men vi have ingen Efterretning om noget saadant fælles 

 Skridt af Hellenerne. Hele Hellas befandt sig paa den Tid i en 

 forarmet og forknyt Stilling; Ætolerne var det eneste Folk, i 

 hvem der var nogen større Kraft og noget Sving. Fra dem 

 saae Pausanias**) virkelig Gaver i Delphi, som vare indviede i Anled- 

 ning af Gallernes Overvindelse. Det var Statuer af deres egne Felt- 

 herrer, af Artemis og Athena og to Statuer af Apollo; men han siger 

 Intet om at de var opreiste i Anledning af del Delphiske Tempels 

 Frelse. De havde kæmpet imod Gallerne i Ætolien selv, da de 

 hævnede Barbarernes grusomme Ødelæggelse af Byen Kalliæ ved et 

 Overfald, der næsten tilintetgjorde den med Bytte belæssede 

 Hær, en epokegjørende Bedrift, til hvis Amindelse de i Delphi 

 havde indviet en Trofæ og en Statue af Ælolia siddende paa 

 Skjolde ***), saaledes som vi kjende hende fra de ætoliske Mønter. 

 De havde, som den nys anførte Indskrift viser, sendt Hjælpetropper 

 til Delphi, og de have sikkert ogsaa været med efter Gallernes Flugt 

 fra Delphi, da Athenæer, Bøoter og andre Hellenere kastede sig 



*) Se den i 18G0 fundne Indskrift, som er udgivet af Kumanudis l'EmyQaffnt 

 'EkkrjPtxal xctja to nkilarou dvfxdoTot, 1,75, v. 5 ff. : 'EniKfrj ro xoivov 

 ro rujf Ah\^(iDl^uJu unodftxvvixtvov rqv ti^o? rovg (^tovi ivaé^fictp 

 [lipj^ffiarat rov dyvSuu rov raSv Swrrjqiuiv rid^évca rio J\_it rw] ^coT^Qt 

 xal rw 'AnoXXojvi, riv IIv9iw, vnofÅvrjfi« r^[j /-t^c/tjg rfjs yivojuévt]! 

 TiQos rov? ^ctQ^aQovg rovi inia\_T^QC(réva(cvras ini n rovi'Ekkrjva? xcd ro 

 rov 'ATiokkitivog ItQov ro xoivov rujv'Ekh'^viov, i'f' ovQ xcd 6 cfrj/uoi t^åntfi- 

 tp([_v^ rovs rt intkéxrovg xal roi/S IrniéTs ovvaftovtovfisvov? vTJfQ t^s 

 xoivfjS acortj^iag etc. Smlgn. ogsaa Indskriften hos Rangab. n. 869. 

 **) Pausan. X, 15, 1 (2): ^vixa Cffiatv tingydaSt} rd ii rakdrai. 

 ***)Pausan. X, 18, 7. 



5* 



