71 



Haand, og det var dog det Mindste, man maatte forlange, hvis 

 det var et saadant Angrebsvaaben, men med den venstre. Ligesaa 

 klart er det, at Guden slet ikke er i Færd med noget Angreb. 

 Staaer man ligeoverfor en Fjende, som skal forfærdes og jages 

 bort, saa fæster man Blikket paa ham og gaaer hen imod ham, 

 hvorimod Apollostaluen gaaer til den ene Side og seer til den 

 anden. Det er aitsaa ikke en Boedromios, der kommer sine Ven- 

 ner til Hjælp i Krigen , og det er hverken Achæerne for Troia 

 eller Perserne eller Gallerne for Delphi, der tænkes ligeoverfor 

 ham. Det er en mindre farlig, og en allerede overvunden 

 Fjende; thi, som sagt, han angriber ikke; han gaaer bort fra 

 Kamppladsen, og den triumferende Seirherre sender endnu den 

 Usling, han har overvundet, et haanligt Blik. Dette Udtryk er i 

 Virkeligheden aldeles slaaende givet i den vaticanske Statue, og 

 det er vel egentlig derfor, at denne uagtet den overdrevne Stræben 

 efter Effect og den letsindige Flothed, der viser sig i den*), 

 dog er og bliver et Konstens Mesterværk. Det er i Grunden 

 underligt , at Ingen er faldet paa at tænke paa Marsyas' Over- 

 vinder, før den Stroganoffske Statue blev bekjendtgjort; men 

 det kommer sagtens af, at denne Forestilling ligger vor Tid 

 saa fjern, og for os har noget Raat og Barbarisk, som den ikke 

 havde for de Gamle, der i Marsyas ikke saae et Menneske, men 

 en Silen, en Repræsentant for Raaheden, over hvis Ydmygelse 

 og Afstraffelse man kun glædede sig. Allerede Wieseler be- 



*) Wieseler forarges rigtignoli over dette Cdtryk, s. lians Epilog S. 2ij9: 

 "Hat man denn aber auch die geriiigeste Berechtigung, den Verfertiger des 

 Apoilon vom Belvedere der Willlvurlichkeit oder Gedankenlosigkcil oder 

 Unwissenheit zu ziehen"? Om Uvidenhed har vist Ingen talt; men Vii- 

 kaarlighed eller Tankeløshed er det dog vel sagtens, naar Folderne paa 

 den ene Side af Kappen ikke svare til dem paa den anden , eller naar 

 Koggeret sidder udenpaa Kappen, medens Baandet, som skulde holde det, 

 sidder indenfor (s. Oversigt tS63, S. 01). Skulde den Konstner, der 

 kunde tillade sig Sligt, virkelig have brudt sig synderlig om enlen Kog- 

 geret var aabent eller lukket? Noget som Wieseler finder særdeles væ- 

 sentligt for Forstaaelsen af Statuen. Jeg antager, han har aabnet Kog- 

 geret, fordi det gav mere Kffect. 



