140 



være tavleformige ved stærk Udvikling af et Fladepar. De vise 

 da det andet Fladepar, et Dorne og Basis. Mellem et stort An- 

 tal af disse er der, som af nedenstaaende Tabel fremgaaer, en 

 utvivlsom fsomorphisme. Tetræthylarsoniumtrijodid er maaske 

 klinorhombisk, dog ere dets Former og Vinkler meget lignende 

 de rhombiske Krystallers, hvorfor jeg har medtaget den i Sam- 

 menstillingen, men adskilt det ved Tegnet *. 



I Tabellen er ogsaa anfort Allylbriicinjodid , hvis Form er 

 den samme som Trijodidels; det er ogsaa ganske mærkeligt, at 

 Bichromatet synes at have samme Form (pa = 132°— 133° 

 Jørgensen). Er dette et Exempel paa den «persistance» i Kry- 

 stalform, som er anført hos flere organiske Forbindelser? (Tar- 

 traterne. Pasteur). 



I nedenstaaende Tabel betyder: 

 w = 00 P, m' = 00 F^i'o , rhombiske Prismer. 

 a = ocPoo , b = ooPoo , Fladepar. 

 p = Poo , Makrodome. 

 De Vinkler, der staae i Parenthes, ere beregnede; de øvrige 

 ere observerede. 



Af denne Tabel fremgaaer med tilstrækkelig Tydelighed de 

 isomorphe Grupper. De forhaanden værende Maalninger og Hen- 

 synet til de optiske Egenskaber have ikke tilladt mig at stille 

 Krystallerne anderledes, end jeg har gjort det. Men man seer, 

 at der er en mærkelig Lighed mellem den stumpe Vinkel »n i 

 de 2 næstøverste Grupper og Vinkelen pa i de 2 næstnederste. 

 Maaskee fortsatte Maalinger paa større Krystaller, der vare ud- 

 viklede i flere Zoner, kunde vise, at denne Overensstemmelse 

 ikke var tilfældig. Muligvis vilde det da vise sig, at Krystalfor- 

 men var en fælles Gruppe-Egenskab, uafhængig af det specielle 

 Alkaloids Natur. 



