154 



næst ogsaa bestemt Søvandets Saltholdighed i forskjellige Dybder, 

 og af hans Undersøgelser fremgaaer, at Saltmængden i del Hele 

 taget aftager ganske lidt med voxende . Dybder. Gaaer man 

 ud herfra, idet man tillige tager Hensyn til Temperaturens 

 Aftagelse i Dybden, saa kommer man til det Resultat, at i en 

 Dybde af 500 Favne under Overfladen kan Havvandets Tæthed 

 meget nær sættes = 1 paa alle Punkter af Jorden. iVIen naar 

 Havvandets Vægtfylde i 3000 Fods Dybde er = 1 overalt, og 

 naar dets Vægtfylde ved Overfladen aftager imod Æquator 

 som angivet, saa er det klart, at det underliggende Hav kun 

 kan være i Ligevægt, naar Havfladens Vandstand er høiere under 

 Troperne end under Polerne, og gaae vi ud fra de angivne 

 Middeltætheder ved Overfladen og ved Bunden af dette Vand- 

 lag, saa flnde vi, at Havfladens Stand over den Vandstand 

 som vilde svare til en Tæthed = 1 , maa være omtrent 

 følgende : 



Vandstandshøiden mell. Æquator og Vendekredsene = 6,6 Fod. 

 do. — Vendekredsene og 40° Br. = 4,2 — 



do. — 40° og 50° Br = 2,2 — 



do. — 50° og 60° — = 0,9 — 



do. paa 60° Br = 0,0 — 



do. meU. 60° og 70° Br = 3,0 ~ 



Men et saadant Fald af Vandspeilet kræver med Nødvendig- 

 hed, at der maa strømme Vand fra Æquator langs Overfladen 

 baade imod Syd og imod Nord, og dette kan ikke finde Sted 

 uden at Vandstanden maa sænke sig under Troperne, saafremt 

 der ikke igjen tilstrømmer de tropiske Have en lige saa stor 

 Vandmængde. Men sænker Vandspeilet sig under Troperne, 

 saa bliver der ikke mere Ligevægt i de dybere Dele af Havet, 

 og en Strøm langs Havets Bund maa blive Følgen baade fra 

 Nord og fra Syd imod Æquator. At en svag Strømning i denne 

 Retning virkelig finder Sted, fremgaaer af den Omstændighed, 

 at Havets Temperatur aftager med Dybden. 



