174 



de i Form stemmede med de tilsvarende Tænder hos det udvoxne 

 Dyr, dog vare kjendeligt mindre end disse, og at der fremdeles 

 var en Forslijel, ikke Idot i Størrelsen, men tillige i Formen af 

 de to forreste Kindtænder saavel i Over- som i Underkjæben, 

 der var meget for stor til paa nogen \1aade at kunne ansees 

 for en blot tilfældig, individuel Afvigelse. I Overkjæben er 



Fig. 2. 



Fig. 3. 



nemlig hos det unge Dyr, saaledes som det vil sees af den i 

 det dobbelte af den naturlige Størrelse fremstillede Fig. 2, den 

 1ste Kindtand omtrent ligesaa lang som den er høi; den er derhos 

 tydelig tretakket (tricuspid), ihvorvel den forreste Tak er saa lille, at 

 den kun netop kan spores; hvorimod den tilsvarende Tand hos 

 dets gamle Dyr (see den i naturlig Størrelse fremstillede Fig. 3) 

 er høiere end den er lang, og mangler hvert Spor til den hos 

 det unge Dyr allerede saa svagt antydede forreste Tak. Endnu 

 større Afvigelser viste den 2den Kindtand i Overkjæben i de 

 to foreliggende Cranier. Hos det yngre Individ (Fig. 2) er 

 denne Tand nemlig rigtignok ligesom hos det ældre (Fig. 3) 

 forsynet med tre Rødder , men Kronen rager næsten slet 

 ikke op over den efterfølgende Kindland, og bærer langs sin 

 Rand tre Savtakker, af hvilke den midterste og høieste helder 

 lidt indad, medens den bageste atter viser et Par mindre Ind- 

 skjæringer i sin skjærende Kant; endelig findes der en 4de Tak 



