182 



have bragt os, da vil det af disse med fornyet Styrke frera- 

 gaae, at rormerne naturligen sondre og samle sig efter denne 

 Hovedeiendommelighed, og at man paa denne kim trøsligen bygge 

 videre ; men det mangler forøvrigt heller ikke paa senere Iagt- 

 tagelser og Udtalelser fra andre Naturforskere, der allerede ere 

 til Gunst for vor Opfattelse i dette Punkt. 



Naar man nu kjender den Betydning, vi havde tillagt disse 

 ydre Æggeposers Form og Forhold med Hensyn til den na- 

 turlige Anbringelse og Sammenstilling af de talrige , hinanden 

 meget ulige og ofte yderst bizarre Skikkelser, som Snyltekrebsene 

 frembyde, saasnart de efter den tilbageskridende Forvandling 

 have aflagt deres oprindelige Krebsdyrdragt, vil man let for- 

 staae, al vi havde stræbt at være nøieregnende med at frem- 

 hæve dette Forhold. Man vil da ogsaa forstaae, at vi ganske 

 naturligen havde til Skilning, 1. c. S. 432, maattet tilføie den 

 berigtigende Note, som vi omtale nedenfor og som angaaer den 

 første af hine tre Slægter, \Lestes eller Lesteira. Til denne 



gaaer jeg nu over. 



I. 



Om Slægten Lesteira Krøyer. 

 = Sphyrion cuvier. 1830, sec. Liilk. et Stp. 

 Typ: Lesteira lumpi kt. 1863 (Nat. Tidsskr. 3 R. II B.); olim 

 Lestes lumpi Kr. 1845. (Danm. Fiske II S. 517.) 

 Hertil Fig. 4 og 5 paa Tavle JI. 

 Denne arktiske Lernæform betegnes med -Rette af Prof. 

 Dr. H. Krøyer som en af de anseeligste hidtil kjendte Snylte- 

 krebs. Den naaer en Længde af fulde 4 Tommer, Ægge- 

 sækkene iberegnede. De Individer, der laae til Grund for Artens 

 foreløbige Navngivelse i 1845 i Prof. Krøyers: « Danmarks 

 Fiske« II Bind S. 517, de samme som 18 Aar senere ligge til 

 Grund for denne Forfatters udførlige Beskrivelse samt de dertil 

 hørende Figurer^), havde i 1841 min Reisefælle paa Island, Cand. 

 phil. Jonas Halgrimson taget paa Gadborfinnen (ikke Hale- 



») Naturhistorisk Tidsskrifts tredie Række. Bd. II. S. 399—403 (325—29), 

 pi. XVIII f. 5. 



