ledende Afsnit af vort Arbeide sammenstillet de enkelte Grupper 

 af Slægter, der efter vor Mening enten sikkert eller sandsynligt 

 vilde falde ind under hver Række. Vi havde selvfølgelig henført 

 Clavella- og Pewne^^a- Grupperne til samme Hovedrække som Cali- 

 ginerne, nemlig til dem med Æggetraade, men, det forstaaer 

 sig af sig selv , vi havde til Pewwe^/a-Gruppen nok henreg- 

 net Slægten Lernæa^ men ikke Lemæocera^ der ellers pleier 

 at stilles sammen med sidstnævnte. Paa Grund af dens 

 Ægge sække stillede vi Lemæocera i den anden Hovedrække 

 nærmest efter Chondracanthinerne, idet vi derhos henpegede paa, 

 hvor nær Lernæocererne og Chondracanthinerne syntes at staae 

 hinanden (see S. 347 og Anmærkn. -|-). Idet vi nu sammesteds søgte 

 at opføre de enkelte Slægter, der, saavidl vore Kundskaber lil- 

 lode os at slutte, burde indtræde i hver Gruppe, og altsaa ogsaa 

 dem, der vilde tage Plads i Pen«e//a- Gruppen, tilføiede vi, at 

 »muligvis ogsaa Sphyrion c«». vilde høre herhid«. Denne For- 

 modning viste sig dog snart at være ugrundet; thi allerede 

 under Trykningen af de næste Ark bleve vi opmærksomme paa 

 et væsenligt Forhold , som vi havde overseet. Slægten Sphy- 

 rion opstilledes nemlig af C u vi er i 1830 i Regne Animal paa 

 den i Freycinets Reise, Zoologie, pi. LXXXVI Fig. 10, givne 

 Figur af Textens Chondracanthus lævis; men allerede denne 

 Reiseværkets Figur, ligesom en senere og noget bedre Figur 



saalænge de to af mig udhævede Ord ikke kunne undværes i hans 

 Sætning. At Clavellas og Chondracanthus' s S\æ%\.?,ksLh er langtfra at være 

 godtgjort, deraf har Prof. Krøyer selv havt en Følelse da han Side 315 

 (241) nedskrev følgende Ord : «Det havde været mit Ønske, ligesom i visse 

 Maader min Pligt, ved en fornyet Undersøgelse af Clavella Hippoglossi, 

 der i de allerfleste Henseender synes at staae Chondracanthus saa nær, 

 nøiagtigere at bestemme Forholdet mellem disse Former, men ved sær- 

 egne Omstændigheder er et stort Materiale til Bearbeidelse af Cl. 

 hippoglossi gaaet aldeles tabt for mig og min Virksomhed i denne Ret- 

 ning altsaa bleven lammet«. Dette Uheld beklager Ingen mere end jeg, 

 da jeg er overbevist om, at en ligefrem Sammenligning vilde snart have 

 overbevist Prof. Krøyer om, at her var en Skinlighed, og det ikke 

 engang en stor, taget for en virkelig Lighed. Krøyers Udtryk her: 

 »Dette Snyltedyr er livfuldt i sine Bevægelser« og udførte «en voldsom 

 Kasten med Kroppen«, vidne just ikke stærkt, om Chondracanth-Natur. 



