187 



• Cuvier cite, comme type de cette espéce, le Lernéide flguré par MM. 

 Quoy el Gaimard sous le nom de Condracantlie LisseM.« 



'} „Chondrncanthus lævigalus Qu. Gaim., Freycinet etc. ; Sphyrion lævigatus Cuv. lo c. cit.; 

 Gaérin Iconogr. etc". 



Milne Edwards har altsaa i "Histoire des Criistacés" ikke 

 tilført Videnskaben den mindste nye Oplysning om Sphjrion ', 

 da han nedskrev de ovennævnte Ord, havde han ikke opsøgt 

 Dyret i Pariser -Samlingerne eller seet det; hans Text viser 

 bestemt, at han kun kjendte det af Cuvier s faa Ord i « Regne 

 Animal", dem han endog gjengiver med Citationstegn. Ikke en- 

 gang den af C u V i e r givne Henvisning tilFreycinets Heise synes 

 han at have benyttet, thi han vilde vel ellers nok derefter have 

 tilføiet, baade hvor Dyret var taget og paa hvilken Fisk det 

 levede^); derimod anfører han i Noten Figuren iGuérins «lcouo- 

 graphie«. At han der baade som Chondracanthus og Sphyrion 

 tillægger Dyret Artsnavnet: lævi'gatus, hvilket Navn Guérin af 

 Feillagelse havde anført under sin Kigur, istedetfor ulævis>^, som 

 Quoy og Gaimard havde tillagt den, er vel et yderligere Vid- 

 nesbyrd om, at Milne Edwards ikke har benyttet Reiseværket. 

 Man leder derfor vild, naar man udtrykker sig som Professor 

 Krøyer har gjort, og lader som om tVIilne Edwards dengang 

 kjendte mere til Sphjrion, end enhver Anden, der med Op- 

 mærksomhed benyttede den zoologiske Litteratur; denne Forfatter 

 kunde vistnok være gaaet til Kilden, men han undlod det, og man 

 kan naturligvis ikke, paa Grund af at Originalexemplaret befandt sig 

 i samme By (Paris), hvor han lever, lægge større Vægt paa hans 

 usikkre Udtalelser om Dyrets Plads. Under alle Omstændiiihe- 

 der er det jo i den selvsamme Familie, i hvilken Prof. Krøyer 

 sætter sin Lesteira^ at iVlilne Edwards formoder, at Sphyrion 



') Nemlig ved Kap og paa en Torskeform, under hvis Strubepartie to 

 Individer sad dybt indborede eller indsænkede. »Deux de ces Chondra- 

 canthes étaient placés sous la gorge d'un gade du Gap do Bonne E.<pé- 

 rance; chacun s'y étoit creusé un trou dans lequel le renfiement tho- 

 racique étoit entiérement contenu. Leur couleur étoit d'un jaune brun". 

 — Fre|ycin et Voyage autour dumonde, Zooiogie par Quoy et Gaymard, 

 1824. 4to. p. 541. 



