212 



I det Møde (d. 27 Novbr. 1846), i hvilket Komiteebetænk- 

 ningen blev forelagt for Selskabet, var ifølge Selskabets Protokol 

 over dets Møder kun tvende af Komiteens Medlemmer tilstede, 

 nemlig Prof. Dr. Eschricht. Betænkningens Affatter, og Prof. 

 Dr. H. Ben'dz, og kun paa dem faldt altsaa det hele mundtlige 

 Forsvar for Betænkningen i selve Mødet; Grunden til Hr. Prof. 

 Dr. Krøyers Fraværelse vides ikke; men da jeg selv aldrig uden 

 bydende Nødvendighed har undladt at give Møde i Selskabet, 

 og min Udeblivelse den Aften vel ogsaa skal udlægges paa sin 

 Maade, skal jeg tilføie, at jeg desto værre var forhindret i at 

 give Møde, fordi min ældste Datter laae paa sit Dødsleie*). 



Det kom i delte Møde ikke til nogen Afstemning over Be- 

 tæ-nkningen, da Selskabet som sædvanligen ønskede forinden 

 at vide , om og hvorvidt Forfatteren vilde foretage Forandringer 

 i Afhandlingen , og derfor anmodede Komiteen om at forhandle 

 herom med ham. Dette skete ogsaa kort efter ved Komiteens 

 Formand og Betænkningens Affatter Prof. Eschricht (der dog 

 vistnok kun har forhandlet mundtligen) og paa en saa confidentiel 

 Maade, at Prof. Ibsen modtog af ham ikke blot den indsendte 

 Afhandling og Tavlerne, men ogsaa, som det senere har vist 

 sig, den afgivne men endnu ikke vedtagne Komiteebetænkning. 

 Om hvad der i det Enkelte kan være forefaldet mellem Prof. Ibsen 

 og Prof. Eschricht, kan der nu, efter begges Død og saa 

 mange Aar derefter, selvfølgelig Intet oplyses med Bestemthed; 

 efter Prof. Ibsens senere Holdning i denne Sag kan det vel 

 neppe betvivles, at han har følt sig paa en eller anden Maade 

 stødt eller skuffet, men om Grunden hertil har ligget i en stor 

 Pirrelighed hos ham, i Misforstaaelser fra hans Side eller i en 

 mindre heldig Fremstilling af Sagen fra Prof. Eschrichts, 



*) Disse sørgelige Forhold i mit Hjem vare ogsaa Grunden til, at jeg iivite 

 den Dag kunde formulere det Ændringsforslag, som jeg for mine Med- 

 komitterede havde antydet: at der som Hædersløn tilkjendtes Forfatteren 

 Selskabets Sølvmedaille, — hvilket jeg mente at stemme bedst med Ko- 

 mittet -Betænkningens MoUvering. 



