236 



Der siges ikke blot, at Muserne maatte begræde ham, men 

 ogsaa at efter hans Død havde man glemt at tale Latin i Rom. 

 Fra hvilken Tid disse tre Gravskrifter skrive sig, vide vi ikke, 

 men kun en saa ukritisk Mand som Gellius kunde antage dem 

 for forfattede af Digterne selv. Ved denne Antagelse bliver 

 Gravskriftens overdrevne Lovtale ham dobbelt modbydelig; det 

 bliver ham en utaalelig Selvroes, og han kalder Epigrammet «fuldt 

 af campansk Hovmod«, 'plenum superbiæ. Campanæ. Romerne 

 pleiede fra gammel Tid af at betragte Capua, der i Latinerkri- 

 gen 340 havde stillet sig op Hgeoverfor Rom og i den 2den 

 puniske Krig havde sluttet sig til Hannibal, som en Typus paa 

 Indbildskhed*). Havde Nævius været en Caihpaner, var der 

 dobbelt Grund til at kalde hans antagne Hovmod campansk; 

 men den samme Benævnelse kunde aabenbart ogsaa bruges 

 uden det. 



I Komedierne gjorde han sig ofte lystig over sin Samtids 

 Feil, og det var i det Mindste senere den almindelige Mening, 

 at hans Satire tidt havde sigtet til bestemte Personer. Hvem 

 han saaledes har angrebet, vide vi ikke. Man har nævnt Scipio 

 Africanus, og beraabt sig paa de af Gellius VII, 8, 5 anførte 

 Vers: 



Etiam qui res manu magnas sæpe gessit gloriose, 



Quoius facta uiua nunc uigent, qui apud genlis solus praeslat, 



Eum snus pater cum pallio ab amica abduxit uno. 



Men Oldtidens Romere vilde næppe forarges over et saadant 

 Angreb, og Nævius selv har næppe troet, at den Mand, han 

 nævner som Roms største Mand, skulde blive mindre, fordi han 

 i sin grønne Ungdom engang havde givet efter for sine Lyster; 

 han har kun ladet ham anføre som en Undskyldning for andre 



*) s. især Ciceros a^rariske Taler. I, C, 78: Qui locus propter ubertatem 

 agrorum abundantiamque rerum omnium superbiam et cnidelitatem ge- 

 nuisse dicitur. 7, 20: Superbia nata inibi esse ex Campanorum fastidio 

 videtur. Udførligere II, Cap. 34 f. 



