243 



virkelig have været holdte i en anden Tone end mange at' hans 

 andre, og der maa vel have været el Sagn om at han havde 

 skrevet dem i et Fængsel. Dette er høist sandsynligt, og jeg 

 skulde feile meget, hvis ikke den virkelige Kilde til Sagnet lod 

 sig paavise. Det synes at være et Sted af den med Nævius 

 samtidige Digler Plautus, der ved en altfor bogstavelig Udtyd- 

 ning har givet Anledning dertil. Dette Sted staaer i Miles glo- 

 riosus VS. 211 S. Den fifOge Slave Palæstrio, som skal finde 

 paa Raad til al frelse sin Herres Veninde fra Krigsmandens Vold, 

 er i Færd med at lægge sine Planer. Den gamle Ven, Peri- 

 plecomenus, staaer i nogen Frastand og holder Øie med ham. 

 Han beskriver alle hans Fagter, hvorledes han snart tæller paa 

 Fingrene, snart slaaer sig paa Laarel, snart i Fortvivlelse knip- 

 ser med Fingrene eller ryster paa Hovedet, fordi han ikke kan 

 finde nogen Udvei. Derefter hedder det: 



Ecce aiitem aedificat: columnam menlo sufflgit suo. 

 Apage, non placet profecto mihi illaec aedificatio; 

 ]\am os columnalum poétae esse inaudiui barbaro, 

 Quoi bini custodes semper totis horis occubant. 



«Se nu bygger lian Huse; han stiller en Søile under sin 

 Hage. Uh! jeg kan ikke lide det Byggeri, thi jeg har hørt at 

 en latinsk Digler har sin Mund besøilet, hvem tvende Vogtere 

 bestandig ruge over hele Timer igjennem.« 1 Anledning af at 

 den eflertænkende Slave sæller sin Arm som en Søile under 

 Hagen*) , gjør Plautus en komisk Sidebemærkning om sin Col- 

 lega, der ogsaa havde sin Mund besøilet. Den latinske eller, 

 som Plautus uden den mindste ufordeelagtige Bibetydning kalder 

 ham, den barbariske Digter er ganske sikkert Cn. Nævius; men 

 hvad belyder den besøilede Mund, os columnatum? Betyder det, 

 som Doiiza meente, ikke Andet end den omtalte eflertænkende 



*) Ogsaa vi bruge det samme Billede, naar vi sige om En, der sætter Haan- 

 den under Kinden, at lian sæUer Støtte til et gammelt Huus. 



