15 



alle de af Keilhau meddeelte*), idet han nemlig alene for Aarene 

 1819—29 anfører 115 for Norge, der næsten alle ere iagttagne 

 langs Vestkysten. Disse Optegnelser af meget lokale Jord- 

 rystelser uden nærmere Angivelse af deres Omfang og Styrke 

 vilde ikke have megen Værd, hvis man ikke havde havt en 

 grundig Undersøgelse af Prof. Kjerulf**) angaaende et senere 

 Jordskjælv den 9de Marts 1866. Han har nemlig for dettes 

 Vedkommende paaviist, ikke blot at det strakte sig fra Bodø 

 over Skelefteå, Soderhamn, Fetsund, Langesund, Bergen og 

 over til Shetlands-Øerne, men tillige at Udgangspunktet for Be- 

 vægelsen laa etsteds ude i Havet V. for Christianssund og NV. 

 for Molde, altsaa nær Halvøens Vestkyst. Derved faae de andre 

 Iagttagelser en noget større Betydning, da de muligviis ogsaa 

 have havt lignende Udgangspunkter, og Jordskjælvene altsaa til- 

 deels kunne antages at være knyttede til Halvøens bratte Affald 

 mod V., hvad enten man nu vil tænke sig, at de der iagttagne 

 Jordrystelser ere frembragte ved et direkte Tryk fra det Indre 

 eller ved en Forskydning af en af Spallefladernes Sider ved en 

 forandret Spænding i den faste Jordskorpe. 



Hvad Jordskjælvene i Danmark angaaer, da vilde den sim- 

 pleste, og, som det let kunde synes, meest tiltalende Forklaring 

 være den, at den omtalte Spaltedannelse langs Norges Vestkyst 

 (med dertil knyttede vulkanske Phænomener) antoges fortsat 

 igjennem Danmark i de dybere og ældre Partier af Jordskorpen, 

 hvorpaa vore yngre Dannelser, henhørende til Jura-, Kridt- og 

 Bruunkulformationen, hvile, saa at altsaa Jordskjælvene i Dan- 

 mark og Norge kunde ansees for at udspringe fra samme Kilde. 

 En nærmere Undersøgelse af, hvad vi kjende til Jordskjælvene 

 her i Landet, bekræfter dog efter min Anskuelse ikke Rigtig- 

 heden af denne Formening , og jeg skal her anføre de Grunde, 

 hvortil jeg støtter mig. 



*) Magazin for Naturvidenskaberne. 12te Bd. S. 82. 

 **) Forhandlinger i Videnskabs-Selskabet i Christiania 1866. S 167. 



