36 



at Varmen er steget i Tidsrummel fra 19de December til 

 17de Februar samt fra ide til 29de Marts, medens den er 

 sunket fra 17de Juni til 9de November. Forandringerne ere 

 ingenlunde ganske smaa, saaledes for 29de December en Stigen 

 af 0°94 og for 27de Juli en Falden af 0°92. Endnu tydeligere 

 træde disse Forandringer frem ved at construere dem som 

 Kurver, der trods deres Uregelmæssigheder vise en iøinefaldende 

 Stigen i den kolde og Dalen i den varme Tid af Aaret. Tænke 

 vi os altsaa den meteorologiske Bogføring regelmæssigt fortsat 

 siden Aarhundredets Begyndelse, vilde vi deraf nødes til at slutte 

 til en ingenlunde ubetydelig Forandring i Varmeforholdene; men 

 hvor store Forandringer der i Virkeligheden er foregaaet, kan 

 man ikke see af de nysomtalte Tal, da Slutningsresultatet tillige 

 indeholder alle de tidligste Iagttagelser. Om Størrelsen af disse 

 Forandringer, der om de kun ere temporære, dog maae have en 

 bestemt Aarsag og allsaa følge en eller anden Lov, kan man 

 imidlertid ikke komme til sikker Kundskab uden at kunne paa- 

 vise Loven for dem, men lil Loven kjende vi Intet. Da nu de 

 før omtalte Kurver vise en ret stadig Tilvæxt af Middeltempera- 

 turen paa den koldeste og en stadig Aftagen for den varmeste 

 Tid af Aaret, de Tider, da Forandringen var størst, har jeg an- 

 taget Forandringen at være proportional med den løbende Tid 

 og da efter mindste Qvadraters Methode for hvert Femdøgn 



beregnet Constanterne i Formlen ^ = ^o + ttttt'^) ^^^or t^ be- 

 tegner den Middeltemperatur, som gjælder for 1767, det første 

 lagttagelsesaar, s betegner den seculære Forandring og n An- 

 tallet af de efter 1767 forløbne Aar. Følgende Tabel viser 

 Værdierne af disse Constanter for de forskjellige Femdøgn, 

 medens T er den efter 87 Aars lagtagelsesaar beregnede Nor- 

 maltemperatur. 



