47 



hvilke den ovennævnte i Volundarkvida 33 M, s;imt den i Åtla- 

 kvida 30 og i Helgakviåa Hundingshana 11^ 31 (dog uden at 

 bemærke forholdet mellem Volunds ed og sidstnævnte kvads v. 

 32—33, hvorom siden); men han fojer til: »hvorledes de i disse 

 edsformularer forekommende udtryk skulle forklares, om egent- 

 ligen eller billedligen, er vel umuligt at afgore.» 



Når jeg nu, efter så mange Iæ.rde forgængere^), skal tillade 

 mig her at optage dette æmne til fornyet behandling, så er det, 

 fordi jeg tror, ved hjælp af nogle i denne forbindelse ikke hidtil 

 inddragne vidnesbyrd, at kunne påvise grundtanken i den overalt 

 hos de gotiske folk i hedenskabet herskende og under vekslende 

 former i deres kristnede middelaldei^ overførte sædvane: at kalde 

 våbnene til vidne ved indgåelsen af edelige forpligtelser af for- 

 skellig art. 



Den ældste nævnelse af en her hid hørende skik findes 

 måske allerede hos Tacitus; men da den rette forståelse af 

 hans udsagn kan være tvivlsom, og det i alt fald nærmest måtte 

 gælde det såkaldte <ivåbentag», så skal det først anføres, hvor 

 dette i del følgende kommer på tale. Det næste vidne er den 

 halvtredje hundred år yngre Am mianus Marcellinus, der 

 om en på hans tid mellem Romerne og det utvivlsomt ger- 

 manske folk Kvad erne indgået overenskomst beretter (XVII, 12|: 



(Quadorum) regalis Vtirodoi'us , Viduarii -films regis ^ et 

 Agilimundus suhregulus^ aliique optimates . . . . e duc ti s mu- 

 cronibus, quos pro numinihus colunt^ juraver e se permansuros 

 in fide. 

 Hvor pålideligt et vidne Ammian end er angående selve den 



') Ved anførsel af Sæmundar Edda i denne afhandling svare versetallene 

 til Sofus Bugges udgave iKristiaiiia 1867) og ikke til min udgave al' 

 samme år. 



^) Af de mange andre rådspurgte forfattere, som iklte oven for ere nævnte, 

 kan dog anføres Heineccius: Elementa juris Gerinanicl, i. 111, c. VI, 

 g l/i8 (2den ndg. Halle, 1743, II, s. 547); Keysler: Antiqultates selectæ 

 Sepientrionales et Celticæ iHannover 1720i, s. 163—68. 



