49 



vestgoliske kongedatter Gelesvinta, år 567 hyldedes som Frank- 

 ernes dronning med våbenéd, når det hedder {Miscellanea, VI, 7): 

 Utqve jidelis ei sit gens, armata per arma 

 jurat, jure suo se quoque lege ligat. 



Det næste vidnesbyrd af den et par mt^nneskealdre yngre 

 frankiske annah'st Fredegar fører os længere mod nord, hvor 

 de kristnede Franker år 632 slutte fred med de da endnu hed- 

 enske Sakser, da det hedder (( hronicum, kap. 74 ; Gesta Dago- 

 berti^ kap. 30; Bouquet, Script, rer. Qall. II, s. 442. 588): 



Sacramentum , ut eorum mos erat , super arma placata 

 pro universis Saxonibus firmant^}. 



Samme efterretning meddeler den yngre Aimoinus Floria- 

 censis (IV, 26; Bouquet, III, s. 131) således: 



Hoc pactum Sacramento quidem super arma, ut eis mos 

 erat jurantihus, jirmatum. 



Da Frankerne henved to hundred år derefter hojere mod 

 nord stødte sammen med de danske hedninger, fandt de hos 

 dem samine skik, som Einhard mælder ved år 811 (Pertz, 

 Scriptores, I, s. 198. 355): 



Condicta inter imperatorevi et Hemmingum Danorum regem 

 pax . . . in ar mi s tantum j urata servatur. 

 Lidt senere, år 846, traf Frankerne hos de nordiske vikinger, 

 der i det 9de århundrede ikke blot hærgede deres kyster, men 

 trængte ind i hjærtet af deres land, selvsamme sædvane, som 

 det bevidnes af munken Aimoinus i hans skrift De rniracidis 

 sancti Germani (Acta Sanctorum Bolland. Maii tom. VI, s. 799): 

 His ita placitis, rege (Karolo calvo) quidem nolente, principibus 

 tamen quibusdam, utfatebatur, muneribus Icesis , Eagenarizis dux 

 (Normannorum) cunctique principes ad regem, qui tune in mo- 

 nasterio macarii Dionysii residebat., adducuntur : per deos, per- 

 que ea quibus maxime se protegi ae salvari putabant 

 testentes mimina vel arma, quatenus nequaquam ulterius 



*) Således Fredegar; Gesta Dagobeiti: Sacramentis, ut eorum mos erat, super 

 arma patratis, pactum pro universis Saxonibus firmant. 



