58 



vp dat Schwerdt^ vnde holdet se dar nicht wedder aff^ ehr 

 ydt juw geheten wert. 



Om edens aflæggelse på denne måde haves adskillige på- 

 lidelige vidnesbyrd. Dreyer har sel el dokument fra Reinfeld 

 amt af år 1496 (meddell af ham i «Lubschen Anzeigen« f. 1756, 

 s. 113; omtalt i hans foran anf. skrift s. 895), hvori vidnerne 

 for borgemester og råd i flækken Zarpen mit ohren upgerich- 

 telen lyflicken Fingern [«Lyflinken Ringern«] recht stauendes 

 [ostanendesn] Eydes thom hilligen Schwerte getiiget [heb- 

 ben];« og Dreyer bemærker derved, at han også i gamle lybske 

 dokumenter har fundet den formel: «So legget de Klager de 

 Hånde up dat hilge Schwert, schwerende«. Af en gammel 

 kirkebog i Kiel anfører Dreyer (s. 176) følgende: «Anno 1537, 

 die Matthæi, heft Jobst Hildemann up den Karckhove tho Siinle 

 Nicolai, mit sienen Fingern up de? Degen Knop gelegt, een 

 diiren Eed tho Gade dem Allmåchtigen geschwaren, dal he dessen, 

 wat em Peter Kamen an Dewerye tho gelegt, unschuldig sy.« 

 Af Wilsters Godingsprotokol anfører han (s. 176, 175) end videre 

 disse to eksempler: »Anno 1648, den 9ten Augusti, ist vor mir 

 erschienen Heilmann Buntzen, und hat vor seinem Kirchhoff 

 auf ein gesetles Schwert seinem corperlichen Eyd geleistet, 

 dat he Kl. Elschen Schaden nicht fleischlich beruhret.» Og fra 

 23de Oktober 1673 følgende: «In Saken Joh. Storm contra 

 Mårten Koper erkennen verordnete XVI \lånner in der Wilster- 

 Marsch vor Recht: dewill Johann Storm neen tho der Clagtt 

 secht, so Schall he sick hulde aver acht Dagen vor sien frien 

 Kerckhove mit dem Eyde uppe dat Schwert davon helpen.« 



Af tyske vidnesbyrd kan sluttelig anføres ridderdigtet Wiga- 

 lois fra 13de århundrede, hvor det hedder (Beneckes udgave, 

 V. 6517): 



Swert, uf dinem knopfe ich des swer\ 

 og digtet Vom hilmen Seyfrid fra 1 5de århundrede (v. d. Hagen 

 og Primisser, Heldenhuch^ H), hvor Sifrid sværger med sværd 



