63 



bedsmænd), ikke skulle aflægge nogen særlig ed som sådanne, 

 da de alt forud ere kongens edsvorne sværdtagere. [En aliir 

 petr, sem ddr vdru handgengnir, skulu ekki annat sinni, hvårki 

 lendir menn eda skutilsveinar, taka med dårum hæiti sinar nafn- 

 bostr.^ nemd gerast allir sverdtakarar konungs med eidi). 1^31 

 [N. gi. 1., II, s. 422 — 23) foreskrives de former, der skulde 

 iagttages ved optagelse i hirden: Når kongen antager hirdmænd, 

 da skal intet bord stå foran ham. Kongen har sit sværd lig- 

 gende i skødet, kroningssværdet, dersom han er kronet; han 

 slikker dupskoen ind under sin ene arm og lægger sværdets 

 håndfang fiem over sit hojre knæ; så slynger han sværdrems- 

 spændet over håndfanget og griber med sin hojre hånd uden 

 om det. Den, som skal gores til hirdmand, knæler nu ned 

 foran kongen og tager med sin hojre hånd om sværdet 

 under håndfanget; så skal han kysse kongens hånd, derpå 

 rejse sig og modtage bogen af kongens hånd og så sværge 

 eden ... så sandt hjælpe mig Gud og hans hellige ord : han 

 være mig huld, om jeg siger sandt, gram, om jeg lyver! Derpå 

 knæler han atter foran kongen og lægger sine hænder sammen, 

 kongen lægger sine hænder på hans og kysser ham. {pann 

 tima, er konungr gerir hirdmenn , skulu engi bord standa fyrir 

 konungi. Konungr skal hafa sverå sitt å kné ser, vigslusverå 

 ef hann er koronadr, ok venda aptr doggskonum undir hond sér 

 ok leggja medalkaflann fram yfir hægra kneserj sidan skal hann 

 sveipa fetils sylgjunni upp yfir medalkaflann ok gripi svå hægri 

 kendi ofan yfir allt saman. En så er hirdmad r skal gerast .^ka I 

 falla bddum knjdm fyrir konung å golf eda skor ok taka upp 

 hægri hendi sinni undir medalkaflann . ... ok minnist sidan 

 vid hond konungs. Sidan skal hann upp standa ok taka vid 

 bok peirri, er konungr fær hånum^ ok sverja eid .... svå sé 

 mer gud hollr sem ek satt segi ok pessi in helgu ord , gramr ef 

 ek lygr. Sidan skal hann falla å kn^ fyrir konungi ok leggja 

 bddar sinar hendr saman, ok konungr sinar bad ar nm han<i 

 hendr; sidan minniat hann vid sjålfan konung). 



