76 



vi i Årna hiskwps saga (kap. 42; Bishwpa sogur, \, s. 736), at 

 man på altinget iovtog kongens brev på den måde, at der blev 

 tekit hondum upp i logrettu, ok stadfest petta allt med lofa- 

 taki. I samme saga (kap. 61; Bisk. sog. I, s. 763) læse vi 

 alter: Bafn lU i logrlttu hondum upp taka, ok gora med 

 léfataki ilt læg a alla pd menn^ er herra hiskup skipar å stadi. 

 \ sidste tilfælde have vi da en fredsløshedsdom afsagt på al- 

 tinget med «16fatak'), hvilket åbenbart betragtedes som en 

 fyldestgørelse af lovens bud om «våpnatak». 



Det kan herved endnu mærkes, at vi en sjælden gang som 

 ens betydende med »våpnatak« i norske love finde udtrykket 

 « tingtag« {pingtak) ^ der lige så godt kan betegne den ene som 

 den anden ydre handling, men i hvert fald betegner en sådan, 

 foretagen i det bestemte ojemed og med den bestemte rets- 

 virkning at stadfæste tingels beslutninger. Dette udtryk bruges 

 i den norske kongelov om arveretten til Norges krone, som 

 findes først i den for Island bestemte Eåkonarlok (g 9; Norges 

 gi. love, I, s. 263) og siden næsten iigelydende i Magnus lov- 

 bøders Landslov (II, 3; Norges gi. love, II, s. 24), i sammes 

 Rirdskrå (g 1 ; Norges gi. love, II, s. 392) og i Jonsbdk (krist- 

 indoms hdlkr , kap. 3), når det hedder: jåtudu ok sampyktu 

 pvi allir Noregs menn fy ri sik ok sitt afspringi med réttu 

 pingtaki, at pessi skipan skal standa par um æfinliga, sem 

 pd var gor. Samme udtryk findes også i Islændernes hyldings- 

 brev af år 1302 til kong Hakon Magnusson (Lovsaml. f. Isl. I, 

 6. 23; Norges gi. love, III, s. 145): Var petta jått oksampyktaf 

 almuganum å alpingi vid handgengna menn med fu llu p ing taki. 



Udslaget heraf bliver da dette, at om vi end fattes midler 

 til at afgore, hvor lidlig den med ordet «våpnatak» egentlig be- 

 tegnede handling på altinget er bleven ombyttet med «16fatak», 

 med bibeholdelse af den gamle benævnelse, så er det dog klart, 

 at det islandske «våpnatak«, som afløstes af «16fatak», var noget 

 ganske andet. og mere, end den dagligdags handling, at folk 

 toge deres våben for al ride hjem. Det beror altså på en mis- 



