forståelse heraf, aår Jon Erichsen (anf. st. s. 693) siger, at 

 • ved den norske regering og love blev våbenlag først indført 

 dér i landet som en hojlidelig måde at stadfæste lagtingets 

 domme.« Han går herved ud fra den anskuelse, at ordet «våpna- 

 tak» i det ældre islandske retssprog alene betegner opbruddet 

 fra tinge, og at det altså på Island havde en betydning, grund- 

 forskellig fra den, som det havde ikke alene i norsk og, som 

 vi straks skulle se, også i dansk ret og i de af Danske og 

 Nordmænd befolkede dele af England, — men også fra den, 

 som samme ord i fuld overensstemmelse hermed utvivlsomt har 

 i Snorres og andre Islænderes beretninger om tildragelser i 

 Norge og Danmark, som vi finde i de her foran anførte ek- 

 sempler. Dette er, som jeg tror i det foregående at have vist, 

 aldeles uantageligt, så vi kunne med tryghed antage, at det is- 

 landske våbentag — hvor tidlig det end muligvis kan være bort- 

 faldet som handling på altinget og ombyttet med andre ens- 

 tydige handlinger — dog i grunden var identisk med det i andre 

 nordiske lande forekommende: altså fra først af en med våben 

 i hånd afgiven og derved særlig forbindende edelig bekræftelse, 

 hvis betydning overalt har været den samme, og som i virkelig- 

 heden må udledes af den hedenske sædvane, som vi under 

 andre former have iagttaget hos gotiske folk så langt tilbage, 

 som der haves vidnesbyrd om dem*). 



') Det eneste sted i de islandske kilder, hvor våpnatak nævnes, som jeg 

 med mit vidende hidtil har forbigået, er stedet i Orkneyinga saga (kap. 

 30; udg. af 1780, s. 114; Flateyjarbåk , II, s. 429), hvor der fortælles 

 om kong Magnus barfods vinterophold på Syderøerne år 1097, hvorledes 

 hans folk, kede af opholdet dér, begyndte at tage sig selv hjemlov. Da 

 kongens tro mand Kale Søbjornson ytrede dette for kongen , og denne 

 ikke vilde tro ham, da rådte Kale ham til at holde mønstring, for at 

 overbevise sig derom; og dette udtrykkes da således; Kali bad hann 

 (Magnus konungj eiga vdpnatak ok kanna svd lid sitt. — Her synes 

 våpnatak at stå i samme betydning, som ellers våpna{)ing eller 

 våpnastefna; men det er vanskeligt at afgore, om ordet på dette sted 

 skulde være en skrivfejl for et af de andre, eller om der muligvis ved 

 en sådan mønstring kunde finde en ny hylding og troskabsed sted, som 



6* 



