82 



som ved sagaens vidnesbyrd fra 1136, al peir boréu saman 

 våpnum sinum *). 



Her skulle vi endnu mindes en af normanniske krigere 

 i 10de århundrede foretagen handling, der utvivlsomt hænger 

 sammen med det nordiske og engelske våbentag som form for 

 troskabsed og indbyrdes forpligtelse. Det er dekanen Dudo, 

 der ved år 1000 fortæller om hertug Vilhelm den første sfNor- 

 mandi, hvorledes han ved år 930 i et slag mod Bretagnerne var 

 stedt i den yderste fare, og da hedder det (De morihus et actis 

 Normannorum, lib. III; Uuchesne, Hist. Norm. script, s. 96): 



Trecenti viri , imrati cum Willelvio prodiari et mori^ una- 

 nimes anfe illum venerunt, judiciumque foederis fi- 

 deique et adjutorium more Dacoruw. facientes ^ tela 

 mutuæ voliintatis pacto una concusserunt. 

 Derefter styrtede de sig med deres fyrste over fjenden og slog 

 ham på flugt. Denne telorum concussio, som udtrykkelig siges 

 at være foretagen efter de danskes sædvane og at være en for- 

 bunds- og troskabsed, stemmer både efter sin betydning og sin 

 udførelsesmåde så noje overens med det engelske wapentaJce^ 

 at den lige så fuldt som dette må falde ind under den for det 

 nordiske våbentag gældende tydning, hvilke tanker de handlende 

 selv end muligvis kunne have gjort sig om dens betydning og 

 navnlig om våbnenes stilling i den. 



Det nordiske våben tag, som vi også fandt i det af 

 Nordboer befolkede Nordengland, ses at have været anvendt 



') En mindre rigtig beskrivelse af våbentHget gives af Dolmer i hans 

 Eird-Skraa (Kblin. 1666, S. 9): -^instak er Tingklappen oc et Bulder 

 oc Liud, som meenige Almue giorde paa Tinget, nar de klappede 

 paa deres Skiolde oc sloge deres Våben sammen, hvilcket skede, naar 

 de giorde oc samteckte et Vedtægt paa Tinget, som uroggeligen skulde 

 holdes, . . . Oc kaldes det ellers Vaabnelag.« Samme beskrivelse gen- 

 findes dog hos Svb. Egilsson i hans «Ordaregistr» til Fornm. sogur 

 (XII, s. 447): "Våpnatak: J)a menn lustu sverSum å skjoldu til at 

 våtta samJ)Nkki sitt ok jåkvæåi", hvilket gentages i Erik Jonssons Oldn. 

 ordbog 1863: »at tage sine våben og slå med sværdene på deres skjolde.« 



