84 



hvortil blev hentydet i begyndelsen af denne afhandling, da jeg 

 må finde det hojst sandsynligt, at vi allerede hos ham have det 

 ældste vidnesbyrd, fra omtrent 100 år efter Kristus, om våbentag 

 på tinge til stadfæstelse af tagne beslutninger og fældede domme, 

 når det hedder (Germama, kap. 11): 



Si disj)h'cuit (Germanis) sententia^ fremitu aspernantur , sin 

 placuit, frameas concutiunt: lionoratissimum assensus genus 

 est ar mi s laud ar e. 



Hans frameas concutiunt slemmer påfaldende overens med det 

 norske vidnesbyrd fra 1136: [)eir bordu saman rdpnum stnum, 

 Andreas Sunesoos collisio et contactus armorum, den norman- 

 niske concussio telorum og det engelske våbentag, hvor om- 

 nes de lanceis suts iangehant hastam ejus. Derimod har Ta- 

 citus næppe haft samme skik for oje, når det hedder om 

 Germanerne (Historia, V, 17): «Sono armorum tripudiis- 

 que approbata sunt dicta»; dersom vi ved forståelsen af bægge 

 steder vilde lægge det sidst anførte til grund, så måtte bægge 

 udsagn vistnok blive våbentaget som en form af våbeneden 

 uvedkommende, i det vi da her kun havde et for ingen sær- 

 lig forbindende våbenbrag anvendt som bifaldsytring. .En 

 sådan forståelse synes nærmest at tilkomme stedet hos Cæsar 

 (De hello Gallico , VII, 21) om Gallernes bifald på tinge: Con- 

 clamat omnis multitudo et suo more ar mi s concrepat, quod 

 facere in eo consuerunt, cujus orationem approhant. Delte var 

 dog ikke nogen romersk måde at give bifald til kende på; Rom- 

 ernes strepitus, crepitus , concussio armorum, der omtales hos 

 Polyb og Dio Cassius, er alene hærens våbenlarm, som gik forud 

 for angrebet; og først Ammian fortæller om sin tids romerske 

 krigere, der jo tilhørte alle mulige folkeslag, at de kunde give 

 deres bifald til kende ved at klappe på skjoldene med deres 

 knæ; sloge de derimod på skjoldene med sværd eller spyd, så 

 var det en ytring af mishag og vrede, med mindre de lige gik 

 imod fjenden, så vreden var rettet mod ham. Det tor dog ikke 

 overses, al samme Ammian ved en enkelt lejlighed (XXI, 5) 



