110 



det lysere Underlag, hidrørende fra en brunlig Masse, der inden- 

 for Skelettets Omrids indtog Pladsen imellem de bageste Rib- 

 ben, og denne Masse sammenlignede Tørvegraverne at sig selv 

 med <iRomøg». Der kunde heller ikke godt være nogen Tvivl om, 

 at del var Mavens og Tarmenes Indhold; de sidstes laa endnu 

 ligesom formet i Boller. Jeg undersøgte med Lupen meget af 

 denne brune Masse paa Stedet og fandt grovtknuste Fyrrenaale 

 deri. Samtidigheden mellem Fyrren og denne Oxe gik altsaa 

 ogsaa lydeligere frem heraf. Denne Kjendsgjerning er som Finger- 

 peg ved fremtidige Undersøgelser af stor Betydning, af slørre 

 end man maaske i Begyndelsen vil være tiibøieiig til at indrømme. 

 Den blev destoværre ikke af den fulde IJetydning for \ idenskaben, 

 som den kunde og burde have været. Min Opmærksomhed var 

 nemlig, saalænge jeg var paa Stedet, næsten alene henvendt 

 paa Tidsspørgstnaalet, og den nøie Undersøgelse af Massens øvrige 

 Plantelevninger fra Fyrretiden forbeholdt jeg en senere Tid, efter 

 min Tilbagekomst fra Udlandet; men ved en Misforslaaelse havde 

 jeg kun faaet en meget lille Del af den samlede Undersøgelses- 

 masse hjemført fra Mosen. 



Da Tiden var mig knapt tilmaalt, maatte jeg overlade 

 til de to flinke Arbeidere, der den hele Dag havde arbeidel til 

 min fulde Tilfredshed, næste Dag paa den dem anviste Maade, 

 men paa egen Haand, at fortsætte Gjennemsøgningen af en Del 

 af Tørvmassen, og til min ikke ringe Glæde modtog jeg endnu 

 et Dusin af de savnede mindre Knokler. Disse lia\de de den 

 følgende Dag samlet ved indenfor bestemt afslukne Linier at 

 gjennemælte med Fingrene den hele Tørvemasse, der var tilbage 

 fra den første Opgravning. 



Den nølere Tidsbestemmelse, som dette Oxeskelet har 

 faaet ved dets Omgivelser i Tørvemosen, giver mig atter An- 

 ledning til at erindre om tvende andre Tidsbestemmelser, som 

 jeg tidligere her i Selskabet har forevist og beraabt mig paa, og 



