111 



som begge ligeledes ere skikkede til at henlede Opmærksomheden 

 paa Forhold, der hidtil ikke ere blevne nok paaagtede, skjøndt de ere 

 atf den største Betydning. Jeg vilde derfor af Selskabet udbede mig, 

 at de Forhold, hvorpaa disse Tidsbestemmelser støtte sig, maatte 

 blive lettere opfattelige for Andre ved at gjengives i tydelige 

 Figurer paa en Tavle. De Figurer, jeg her har den Ære at 

 fremlægge ved Siden af nogle Knokler fra Tørvmoserne, fremstille 

 nemlig to Knokler, som omslutte en eller flere Flintsplinter. 

 Disse Skjærver ere Levninger af Flintvaaben, der med overorden- 

 lig Kraft ere blevne kastede imod det levende Dyr, dog uden at 

 dræbe det, saa at ny Knokkelmasse i Dyrets levende Live har 

 kunnet leire sig over de i Saaret paa Knoklerne indtrængte Splinter. 

 Den ene Knokkel er Underkjæben af en Kronhjort, Fig. 1 — 2; 

 den er funden paa Bunden af en Kjærmose i Flade -Sogn paa 

 Morsø*), lige paa Grændsen mellem Mosens Underlag og Tørven, 

 og Dyret er altsaa omkommen der, just som Tørven begyndte at 

 danne sig. Kjærmosen er en Vig af Limfjorden, der da var 

 bleven fyldt med Ferskvand, men som i en tidligere Tid havde 

 havt salt Vand; thi Underlaget er fuldt af Cardier og andre 

 Beboere af det salte Vand. 



Den anden Knokkel er et Ribben af en Kronhind, funden 

 dybt i en Mose ved Svenstrup**) i Sjælland i den rene Tørve- 

 masse, og ligeledes indeholdende en skarpkantet Flint, Fig. 3 — 6. 



') Klere Knokler af denne Hjort bleve af Hr. Skolelærer Henriksen ind- 

 sendte til det Oldnordiske Museum, der gav dem til Universitetets zoo- 

 logiske Museum; da jeg kort efter gjorde afdøde Konf. Thomsen op- 

 mærksom paa det interessante Forhold ved Underkjæben, ønskede han 

 gjerne at opstille denne i Museet for Oldsagerne, og det zool. Museum 

 gav da atter Afkald paa den. 

 ") Tilligemed flere andre Knokler af det samme Individ hur jeg erholdt dette 

 Ribben fra Hr. Forpagter J. Hof man - H an g, da paa Svenstrup. Knoklerne 

 bleve fundne i en anseelig Dybde (o Alen), og deres hele Udseende og vel- 

 bevarede Tilstand røbe ogsaa dette. Et forreste Fodbladsben (mctacarpus) 

 af dette Individ har ogsaa en større Benudvæxt, opstaaet ved Beskadigelse 

 i Dyrets levende Live; men denne synes ikke at omslutte noget frem- 

 medt Leseme. 



