113 



eller endog i nogen høiere Grad sandsynliggjort ved de Grande, 

 hvorpaa man hidtil har støttet den, det har jeg hidtil ikke kunnet 

 og vil vist aldrig kunne det. Skjøndt det forhaabenlig ikke er 

 just nødvendigt, er det dog maaskee ikke overflødigt her at 

 erindre om, at det kun er imod de fremsatte Bevisers Gyldig- 

 hed mine Indvendinger have været rettede; i og for sig er der 

 jo ikke noget urimeligt i, at de nævnte uddøde Dyr, og flere 

 med dem, kunne have været Led af den nulevende Dyreverden 

 og i en meget tidlig Tid vare forsvundne af den, maaskee især 

 ved Menneskets Forfølgelser. Men har dette været Tilfældet, 

 ville slige efter deres Natur utvetydige og uforkastelige Vidnes- 

 byrd heller ikke udeblive, naar først Opmærksomheden for dem 

 og Bevidstheden om deres Betydning er bleven vakt; skulde 

 derimod slige Vidnesbyrd imod Forventning udeblive, vil dette 

 Negative, efter min Mening, være et stærkt Vink om, at de 

 formentlige positive Beviser for de omtvistede Dyreformers Sam- 

 tidighed med Mennesket neppe have den Styrke, man har t-l- 

 lagt dem. 



