12 



Ord, hvorledes Brydningsforholdet for denne Farve varierer med 

 Bølgebreden. Det er en Selvfølge, at den ene Ende af det, den 

 Deel som har den største Bølgebrede, maa være ved ^, da det 

 Gule der hører op. Lægger man endvidere Mærke til, at Far- 

 vernes Orden i Partiet ds^ er forbleven uforandret, er det rime- 

 ligt at det samme er Tilfældet i ^y, saaledes at vi ved y have 

 den Deel af det Grønne, som har den mindste, ved ^ den der 

 har den største Bølgebrede, og det Grønne skulde herefter ind- 

 tage hele Rummet fra ^ til y, eller ligesom danne et Underlag 

 for alle de andre Farver. 



Af det Foregaaende kan man allerede danne sig et Begreb 

 om den eiendommelige og overmaade kraftige Farveadspredelse, 

 som den nævnte Opløsning besidder, jeg skal nu gaa over III 

 til at føre et yderligere Beviis derfor ved en Række af Maalinger, 

 der have Hensyn til forskjeilige Punkter af Spectret. 



Her maa man nu ikke gjøre Fordring paa nogen egenlig 

 Nøiagtighed, en saadan kan i hvert Fald ikke naaes ad directe 

 Vei , og man er saa meget mindre berettiget til at fordre den, 

 som nærværende Undersøgelse saavidt mig bekjendt, er den 

 første, der har havt til Hensigt at bestemme Farveadspredelsen 

 for et saa stærkt absorberende Stof. Jeg har egentlig kun søgt 

 at bestemme Farveadspredelsen quaHlativt, disponeret Forsøgene 

 saaledes, at der ikke kunde tages Feil af større og mindre, men 

 jeg tvivler ikke om, at man med Tiden vil være istand til at 

 . faa fuldstændige quantitative Bestemmelser: jeg har kun det 

 Formaal at gjøre opmærksom paa Phænomenet. 



Da der kun benyttes Prismer med meget smaa brydende 

 Vinkler, kan man med tilstrækkelig Nøiagtighed bestemme Bryd- 

 ningsforholdet af Formlen 



a+p = np, a = [Ji — 1)^ 



For en anden Straale med Brydningsforholdet n' er Afvigelsen 

 bestemt ved 



a' = iw' — l\ p 

 og altsaa er 



