19 



kjendtes hidtil ingen Antipathide, og at der nu pludselig opdages en 

 Repræsentant for den i det høje Norden, forandrer jo ganske 

 betydeligt de Forestillinger, man hidtil har havt om denne Gruppes 

 geographiske Udbredning, og vækker en stærk Formodning om, at 

 denne maa udvides til alle Verdenshavets dybere Dalstrøg*). At 

 den grønlandske Art hidrører fra det dybe Vand, derfor borger 

 os vistnok Havkalens vel bekjendte Forkjærlighed for at søge sin 

 Føde netop paa de store Dybder (200 — 250 Favne); at den skulde 

 have hentet dette lille «Sølræi> meget langt borte fra det Sted, 

 hvor den selv blev fanget, tør vel ogsaa ansees for mindre 

 sandsynligt. Vel er Havkalen, ligesom Hajerne i Almindelighed, 

 en temmelig vidt omstrejfende Fisk, og der foreligger Exempler 

 paa, at den kan forvilde sig langt udenfor sin egenlige Cd- 



faUere (f. Kx. Lamouroux) angives fra Middelhavet, kan man vel nu 

 see bort. Ogsaa fra Madeira kjendes adskillige Arter [Cirriimthes setacea 

 og gracilis Gray, Antipathes furcata Gr. og subpinnata EU.?); fra Syd- 

 Karolina Antipathes Boscii Lnik. og A. alopecuroides Ellis. 1 Strædet 

 mellem Florida og Cuba fandt Pourtales 5 Arter [A. filix, humilis, te- 

 trasticha og 2 ubeskrevne Arter). Foruden dem kjendes en heel Række 

 Arter fra V e s ti n d i e n : Cirripathes Desbonni Duch. Mich., Antipathes pedata 

 og atlantica Gray, A. americana og dissecta Duch. Mich. (begge fra St 

 Thomas); eupteridea Lam. (Martinique), Arachnopathes panicidata D. M. 

 (Guadeioupei og Leiopathes compressa Esp. (Jamaica); tiere af dem ere 

 dog kun meget ufuldstændigt kjendte. Naar ogsaa A. reticulata Esp. og 

 A. larix Esp. opføres som vestindiske, da er dette neppe rigtigt, hvad 

 enten Feilen nu ligger i Bestemmelsen eller i Lokalitetsangivelsen; A. 

 reticulata er en ostindisk Art (Manila), og J.. larixhorer hjemme i Middel- 

 havet. — Fra Gap Palmas opføres A. spinescens Gray. — Fra sydligere 

 Strøg af Atlanterhavet kjendes ingen Antipathider. 



Marsigli fik A. dichotoma paa 140 Favnes Dybde; Pourtales tog sine 

 Arter paa 116—120, 270 og 195—324 Favne; Heller fik Gerardia La- 

 marckii paa 50 — 60 Favne i Selskab med Ædelkorallen. At Middel- 

 havets Sortkoraller (»Palmas neras«) netop forekomme i dennes Selskab, 

 altsaa paa ikke ubetydelige Dybder, er bekjendt af Lacaze-Duthiers 

 ypperlige Undersøgelser over Antipathiderne. At de i varmere Have ogsaa 

 forekomme paa meget mindre Dybder, Iremgaaer imidlertid deraf, at Dana 

 tog A. arborea paa 10 Favne og A. anguina endog paa 10 Fod Vand, 

 ved Fidji-Oerne (Explor. Expedit. ZoophUes p. 577 og 585). Ved Perle- 

 Øerne i Panama-Bugten fik Bradley A. panamensis af Perledykkerne fra 

 6— S Favne (Verrill, Notes on Radiata No. 6, p. 500, Transact. Conn. Acad. 1). 



2* 



