68 



valent, non conjungenda est cum aliis, sed generice disting- 

 iienda« *), vil man vistnok i Oneirodes Eschrichtii erkjende en fra 

 Melanocetus Johnsonii forskjellig, om end med den meget nær 

 beslægtet Typus; og for at have noget mere bestemt at holde 

 sig til, noget, der ikke blot er et mere eller mindre, vil man 

 vel især beraabe sig paa Forskjellen i Gabets Retning og paa 

 Tilstedeværelsen af den ejendommelige (anden) Hygstraale hos 

 den ene Art og dens Fraværelse hos den anden, samt paa den 

 charakteristiske Uddannelse af Pandestraalen hos Oneirodes. 

 Paa den anden Side synes der for Tiden — vel nærmest som 

 Følge af de saa stærkt om sig gribende Darwinske Ideer 

 — at gaae igjennem Videnskaben en Reaktion mod en altfor 

 vidt dreven Slægtsadskillelse, — en Stemning, til hvilken jeg 

 ogsaa ganske kan slutte mig (om jeg end ikke aldeles kan 

 tiltræde dens Motivering), netop fordi jeg i Slægtsbegrebet 

 altid maa see et Udtryk for en Natur- Tanke, af hvilken Grund 

 jeg heller ikke aldeles ubetinget kan sympathisere med de 

 nyere Anskuelser om Slægtsbegrebets kun relative Gyldighed. 

 Det foreliggende Tilfælde er et af dem, hvorom iMeningerne 

 kunne være deelte; faste Regler for, hvilke « Karakterer« der have 

 absolut Gyldighed som Slægtsmærker, og hvilke ikke, gives der 

 ikke; hvad Erfaringen hjemler som gode Slægtsmærker i een 

 Familie er uden Værd i en anden; «scias characterem non 

 constiluere genus, sed genus characterem!«, og man henvises 

 saaledes til et subjektivt og derfor til en vis Grad mindre paa- 

 lideligt Skjun om, hvad der i et givet Tilfælde er den rette Op- 

 fattelse. Hvad nu særligt angaaer Forholdet mellem Oneirodes 

 og Melanocetus^ da er jeg ikke blind for, at der er en 

 saa gjennemgaaende Lighed mellem dem i alle mere væsenlige 

 Træk, at man maaskee kunde føle Betænkelighed ved at svække 

 Indtrykket af dette inderlige Slægtskab ved at stille dem i for- 

 skjellige Slægter. Vilde det ikke være nok saa naturligt, at samle 



') V. d. Hoeven, Philosophia Zoologica (18(54), p. 27(1. 



