23. Februar. { 27 > 4. Møde. 



kunne se, at den staar i nogen særlig Forbindelse med den 

 stillede Opgave. 



Den største Del af Afhandlingen, der som Helhed er paa- 

 faldende kortfattet, optages af en Undersøgelse af Skriftsprogets 

 Udvikling i ældre Tider og Forholdet mellem det og Talesproget 

 i Almindelighed. Som Forf. antyder, men rigtignok kun i 

 almindelige Hovedtræk og med Anførelse af enkelte tilfældige 

 Exempler, ere de direkte Oplysninger, der fra ældre Tid fore- 

 ligge om Talesproget som saadant og de forskellige Dialekter i 

 Særdeleshed, dels selvfølgelig temmeUg sparsomme, dels gaa 

 de i ethvert Tilfælde ikke længere tilbage end til Slutningen 

 af det 16. Aarhimdrede, og vi ere derfor væsentlig henviste til 

 de indirekte Kilder, hele Litteraturen, den skrevne (derunder 

 Breve o. 1.) og den trykte. Her rejser sig da det Spørgsmaal, 

 som Forf. særlig dvæler ved, i hvilket Omfang man er berettiget 

 til at betragte Skriftsproget som et nøjagtigt Udtryk for det 

 samtidige Talesprog, hvor vidt det med andre Ord er muligt 

 at afgøre, om en Skrivemaade er fonetisk eller traditionel og 

 konventionel, om den gengiver Samtidens eller en svunden 

 Tids Udtale. Det skal villig indrømmes, al Forf. i denne Under- 

 søgelse , om end i noget uordnet Form, meddeler adskillige 

 interessante Oplysninger og Iagttagelser, saaledes naar han 

 bl. a. gennem en Række Exempler påaviser, hvorledes Betyd- 

 ningen af Skriftsprogets Former til Bestemmelse af den samtidige 

 Udtale staar i et vist Forhold til vedkommende Ords hyppigere 

 eller sjældnere Forekomst i Litteraturen. Medens man f. Ex. 

 ved saa almindelige Ord som sige eller endnu mere saadanne 

 som af, at o. lign. kun rent undtagelsesvis finder Afvigelser i 

 fonetisk Retning fra den traditionelle eller konventionelle Skrive- 

 maade (som sie, augud, Kr. Pedersen), er Forholdet anderledes 

 ved Ord som f. Ex. Kvie (egentlig kvige) , der findes skrevet 

 quie, guide, ved comvendt« Skrivemaade, med ikke udtalt d, 

 queye hos Hans Tavsen, stemmende med fynsk Dialekt, o. s. v. 

 Ogsaa Punkter, der knytte sig til selve Spørgsmaalet om Dia- 



