23. Februar. < 31 ) 5. Møde. 



til — gaaet ind paa en Undersøgelse af Tragikernes Forhold 

 til det overleverede Sagnstof. Det vilde dog have været muligt 

 at fastslaa den Form , i hvilken Sagnet har foreligget for Dig- 

 teren , og ud fra detle Grundlag vilde der kunne vindes inter- 

 essante Resultater med Hensyn til Digterens Evne og Vilje til 

 at tegne Karakterer, nemlig naar man undersøgte de Foran- 

 dringer, han har foretaget i det overleverede Stof, og de Grunde, 

 der maa have ledet ham ved disse Forandringer. En saadan 

 Undersøgelse vilde tillige være oplysende med Hensyn til de tre 

 Tragikeres forskellige Forhold til Traditionen. Denne Vej er 

 Forfatteren ikke gaaet; han har intet Hensyn taget til den her- 

 henhørende nyere mythografiske Litteratur, og han behandler i del 

 Hele af og til moderne filologisk Litteratur utilbørlig affejende. 

 Den psykologiske Betænkelighed angaar Opstillingen af de 

 Typer, Forfatteren finder i de gamle Tragedier. Denne Op- 

 stilling lykkes ham kun derved, at han holder sig til selve det 

 tragiske Sammenstød , der efter Sagens Natur maa frembyde 

 beslægtede Træk, selv om de Karakterer, der volde Sammen- 

 stødet, ere meget forskellige i de forskellige Tragedier. Overfor 

 Modstand og Hindring kan enhver Karakter faa et Præg af Hen- 

 synsløshed og Selvraadighed , selv om dens egentlige og op- 

 rindelige Motiver slet ikke have dette Præg. Der kan være 

 store oprindelige Forskelligheder mellem Karakterer, der i 

 Sammenstødets Situation komme til at ligne hverandre. Det er 

 meget forskellige Motiver, der føre Prometheus, Oidipus og 

 Antigone ud i deres tragiske Konflikter; forsaavidt man kan tale 

 om Halsstarrighed og Selvraadighed hos dem , saa ere disse 

 Egenskaber i hvert Tilfælde ikke fra først af Hovedtræk i deres 

 Karakter , men de udvikles væsentlig ved selve Kampen. De 

 ere overvejende sekundære, ikke primære. Den psykologiske 

 Fejl, Forfatteren har begaaet ved at overse denne Forskel, 

 træder især frem paa en grel Maade i Karakteristiken af Anti- 

 gone : han opfatter hende som en selvisk, halsstarrig Natur, der 

 kun vil have sin Beslutning sat igennem , og han lægger ikke 



