Undersøgelser over Manganforbindelser. 5 



længere Tid udrører Permanganatet med Salmiakopløsningen. 

 Man kan selvfølgelig undgaa denne Ulempe ved at opløse baade 

 Sølvpermanganatet og Salmiakken i 70^ varmt Vand og derpaa 

 blande Opløsningerne , men da Sølvsaltet er tungtopløseligt, 

 medgaar der meget Vand til dets fuldstændige Opløsning, og 

 man faar altsaa en temmelig fortyndet Opløsning af Ammonium- 

 permanganat. Delte er heller ikke heldigt, da Saltet altid 

 undergaar nogen Dekomposition ved længere Tids Inddampning 

 af dets vandige Opløsning (se nedenf.). Dertil kommer sluttelig 

 den senere Oparbejdning af den betydelige Mængde Klorsølv, 

 der faas som Biprodukt. Jeg har med Fordel brugt Mitscher- 

 lichs Methode, naar jeg har ønsket al tilvejebringe en mindre 

 Mængde rent Ammoniumpermanganat. 



AschoffM benyttede til Fremstillingen af de opløselige 

 Permanganater enten Mitscherlichs Methode eller Reaktionen 

 mellem vedkommende Sulfat og Baryumpermanganat. Det sidst- 

 nævnte Salt fremstillede han af Sølvsaltet og Rlorbaryum, og 

 Methoden bliver derved for Ammoniumsaltets Vedkommende 

 endnu mere besværlig. 



R. Bottger-), som angav en Methode lil Fremstilling af 

 Baryummanganat og derefter tilberedte Baryumpermanganat af 

 dette Sall ved Indvirkning af Kulsyre, anbefaler særligt Reak- 

 tionen mellem Baryumsaltet og Ammouiumsulfat til Fremstilling 

 af Ammoniumpermanganat — en Fremgangsmaade, som for faa 

 Aar siden atter er bragt i Forslag af W. Muthmann^l, der 

 angav en nemmere Maade til Fremstilling af Baryumpermanganat 

 med Kaliumpermanganat som Udgangspunkt. 



I Slutningen af sin Afhandling anfører Buttger med faa 

 Ord, at Ammoniumpermanganat ogsaa kan faas ved Tilsætning 

 af et Overskud af Salmiak til en Opløsning af Kaliumperman- 

 ganat og Inddampning af Blandingen til Krystallisation. Det 



') Ueber die Uebermangansaure, Dissert. (Gottingen). Berlin. 1861, S. 3i. 

 ') Journ. f. pr. Chemie, Bd. 90, 1S63, S. 156 11". 

 ') Berichte, 1893, S. 1016. 



3 



