14 Odin T. Christensen. 



somt i Vægt og forandrede sit Ydre noget. Da der yderligere 

 var forløbet nogle Timer, indtraadte pludseligt en eksplosions- 

 agtig Forpufning; der lød et dumpt Knald og udbredte sig en 

 stærk Lugt af Kvælstofilter. Forpufningsproduktet var ikke det, 

 der sædvanlig dannes ved Ophedning af Ammoniumpermanganat, 

 og hvis virksomme Iltmængde nærmest svarer til Mangantveiltets, 

 men bestod af kanelbrunt Mangan mellem ilte , som inde- 

 holdt lidt Manganonitrat, der lod sig udtrække med Vand. 

 Et nyt Forsøg blev udført med samme rene Ammonium- 

 permanganat, idet Temperaturen i 6 Dage (8 Timer daglig) 

 blev holdt paa 42 — '»6° og først derefter i et Par Dage blev 

 højnet til 50—54° og slutteligt i nogle Timer til 60°. Derved 

 lykkedes det at undgaa Forpufningen , og Forsøgsresultatet 

 svarede nu ganske til det tidligere beskrevne ; Krystallernes 

 Form var ganske uforandret; deres Farve var derimod staalgraa 

 og stærkt metalglinsende. Ved Udtrækning med Vand afgav de 

 Ammoniumnitrat og efterlod ammon iakh oldig t højere 

 iM a n g a n i 1 1 e i P s e u d o m o r f o s e r efter Ammonium- 

 permanganat. 



• Det er altsaa hermed godtgjort, at Ammonium- 

 permanganat ved nogle Dages Opvarmning til 42—46° 

 og derefter til 5 0° undergaar samme Sønderdeling 

 som ved Opbevaring i flere iMaaneder ved Sommer- 

 temperatur, idet der dannes Ammoniumnitrat, Kvæl- 

 stofilter og ammoniakholdigt højere Manganilte. 



Ammoniumpermanganatets Forhold ved Kogning med Vand. 



Mitscherlich har, som ovenfor anført, angivet, at en 

 vandig Opløsning af Ammoniumpermanganat kan inddampes 

 uden Sønderdeling, medens W. Muthmann i sin korte Med- 

 delelse om det nævnte Salt omtaler, at Opløsningen spaltes 

 ved Kogning under^ Udvikling af Kvælstof og Udskillelse af 

 Brunsten (MnOg). 



12 



