140 T.N.Thiele. 



vexlende Styrke overfor de forskellige Aldere, egner sig vel 

 baade lil theoretisk og empirisk Behandling, ved at tilstede 

 forholdsvis lette Overgange baade til Antallet af levende l[x) 

 og til Dødelighedssandsynlighederne. Her kan der ogsaa hentes 

 Støtte fra Spekulationer ud fra, hvad man ved om Dødsaarsa- 

 gernes Forhold til de forskellige Aldere. 



Om Oldingealderen tør det vist siges, at jo større Dødens 

 Styrke er bleven, desto mere nedbryder den ogsaa de over- 

 levendes Modstandskraft, desto stærkere bliver Dødelighedens 

 egen Tilvæxt. Derpaa er det let at kende Exponentialfunk- 

 tionerne, og det er allerede længe siden, at Gom perts og 

 Makeham have indført ha'' som Led i n^x). Disse Funktioner 

 volde ikke Regnerne store Vanskeligheder, det er ikke dem, 

 der iiave gjort Problemet om Formlen for ij.(x) berygtet for 

 Vanskelighed. Vil man gaa ned til noget lavere Aldersklasser 

 end de nævnte engelske Mathematikere føre os , behøver man 

 blot at føje en hel algebraisk Funktion af Alderen som Addend 

 til ha'^. Saaledes tvinges man dog hurtigt til at medtage ufor- 

 holdsmæssigt mange Led i den algebraiske Funktion. 



Værre er det med de Aldere, hvori Livet bruges — og 

 misbruges. Denne Del af Dødens Magt synes fra et Intet i 

 Barnealderen at voxe op til et fyldigt .Maximum for atter at 

 aftage med den modne Alder og lade Oldingene i Fred. For 

 en 30 Aar siden har jeg foreslaaet at repræsentere denne Del 

 af Dødelighedsstyrken med en Fejllovsfunktion. Med et Led af 

 Formen de'''^''"''', naar man ogsaa bedre Resultater end med 

 den før omtalte hele algebraiske Funktion , hvis denne skulde 

 tages med flere end tre arbitrære Konstanter i Stedet for d, e 

 og /^, og altsaa være af højere Grad end 2den. Men skønt 

 Fejllovsfunktionerne ogsaa høre til dem , som tilstede baade 

 Interpolation og Differentiation og Integration, ere de dog langt 

 mindre handlelige end Exponentialfunktionerne , og Iagttagel- 

 sernes Tilfældigheder blive i de paagældende Aldere ofte lune- 

 fulde nok til at spotte Regnernes Arbejde. 



