212 s. P. L. Sørensen. 



ledes skrive f. Ex. Souchay og Lenssen^: "Die wåsserige 

 Losiing des Salzes reagirt nicht auf Curcuma, sie blåut aber 

 das rothe Lackmuspapier, besonders in der Siedehitze«. Naar 

 Hensyn tages til Oxalsyrens Stilling blandt Syrerne, er det paa 

 Forliaand urimeligt at antage, at normalt Natriumoxalat skulde 

 reagere surt, snarere maatte man i Overensstemmelse med 

 Souchay og Lenssens Angivelse vente alkalisk Reaktion, særlig 

 over for Indikatorer, der ikke paavirkes af svage Syrer, respek- 

 tive sure Salte af saadanne Syrer, idet en Hydrolyse efter føl- 

 gende Ligning maatte ventes : 



Na, CoO,-\-H,0 = NaOH^ NaEC, O,. 

 ønsker man, at et Salt som Natriumoxalat skal vise neutral 

 Reaktion, bør man derfor vælge en Indikator, der er følsom 

 selv over for svage Syrer og sure Salte ; jeg har valgt Fenol- 

 fthalein. Udforer jeg da Prøven som ovenfor beskrevet, har jeg 

 ved alle Sorter Natriumoxalat med Undtagelse af en enkelt 

 (Afsnit 111, Natriumoxalat A), der først gav rød Vædske ved Til- 

 sætning af 1 Draabe Vio normal Natriumhydroxydopløsning, 

 faaet en tydelig alkalisk Reaktion, der først forsvandt fuldstæn- 

 dig ved Tilsætning af 1 a 2 Draaber (Afsnit Hl, Natriumoxalat 

 B, C og D) Vio normal Svovlsyre, ja for "Natriumoxalat Ko's 

 Vedkommende først ved Tilsætning af 4 Draaber Vio normal 

 Svovlsyre. Denne alkaliske Reaktion kan naturligvis hidrøre 

 fra, at Natriumoxalat reagerer alkalisk med Fenolfthalein som 

 Indikator, men rimeligt er det ikke, snarere hidrører den fra, 

 at det paagældende Salt indeholder et Spor af Natriumkarbonat, 

 idet man altid for at undgaa det tungtopløselige sure Natrium- 

 oxalat, der tilmed giver en langt større Fejl end en tilsvarende 

 Mængde Natriumkarbonat , foretager Udkrystallisationer eller 

 Fældninger af Natriumoxalat i ganske svagt alkalisk Vædske; 

 om surt Natriumkarbonat kan der ikke være Tale , thi det om- 

 dannes ved Tørring ved 100° C. til normalt Natriumkarbonat. 



') 1. c. 



24 



