Sammenlignende Undersøgelser over det dyriske Fedt 233 



Vi finde kort sagt her ganske de samme Forhold som hos 

 Svinet: under Huden del lettest smeltelige Fedt og derefter Fedt 

 med stadig højere og højere Smeltepunkt, jo nærmere vi komme 

 Dyrets centrale Dele. 



Hvad dernæst Marsvinefedtet angaar, da blev der ganske 

 paa samme Maade udvundet Fedtprøver fra forskellige Lag, ialt 

 3. Desuden blev der taget en Prøve af det Fedt, der fandtes i 

 Rygfinnen. Hele Fedtlagets Tykkelse var c. 3 Ctm. 



Ved Sektionen af Dyret fandtes i Uterus et Foster, der, 

 efter hvad vi skønnede, var næsten fuldbaaret. Fosteret, hvis 

 Hudfedt var c. 1 Ctm. tykt, men som iøvrigt ikke indeholdt 

 Spor af Fedt omkring indre Organer, blev behandlet paa samme 

 Maade som Moderdyret, Hudfedtet blev her kun delt i 2 Lag. 

 Det filtrerede Fedt var gulligt og flydende ved alm. Tp. De 

 fundne Jodtal vare følgende. 



Moderdyret Jodtal 



Finnefedt 69,2 



L ydre Hudfedt 57,6 



n. mellemste Hudfedl. . 89,5 

 HI. indre — 143,1 



Fosteret 



\. ydre Hudfedt 65,0 



H. indre — 71,6 



Betragte vi disse Jodtal nærmere, viser det sig, at vi her 

 for første Gang trælle det Tilfælde, at Jodtallene stige, jo mere 

 vi fjærne os fra Huden, i det vi hos Moderdyret finde laveste 

 Jodtal (57,6) for Lag I og højeste Jodtal (143,1) for Lag IH, 

 altsaa ganske det modsalte af, hvad vi fandt hos Svinet. Imid- 

 lertid er der for Delfinfedtets Vedkommende et Forhold, vi. 

 maa tage i Betragtning, og dette er Fedtets store Indhold af 

 Valerianin M. 



') Se blandt andet Stenbuch. Zeitschrift fiir angewandte Chemie 1889, 64. 



9 



