252 J. L. Ussing. 



vare gemte (II. 9, 404), kan da heller ikke betegne Indgangen til 

 en aaben Indhegning, men til et vel lukket Tempel. Det samme 

 er Tilfældet med Athenes Tempel paa Ilions Borg, 11. 6, 88: 

 vYjotJ 'At^ifj)jac7]Q yXaoxwTctdoq év TioÅet ccxpjj, hvor Hekabe i Spid- 

 sen for de gamle Troerinder i højtideligt Optog bringer Gud- 

 inden den kostbareste Klædning, hun ejede, og lægger den paa 

 Gudindens Knæ, v. 92: Sslvai 'Ad^rjvatrjc, em yoovaaiv rjoxo/iotn, 

 samt lover hende et Offer af 12 aarsgamle Kvier. Der er, som 

 vi se, et Offeralter og et siddende Gudebillede, og Templet var 

 forsvarlig lukket og maatte aabnes med en Nøgle, v. 89 : ol^ana 

 xhjidi d^opaQ \tpolo dofioio. I Illadens 2. Bog siges der , som 

 bekendt, at Athena opfostrede Erechtheus og lod ham bo i 

 sit rige Tempel , hvor der hvert Aar ofredes Tyre og Lam til 

 hende (2, 549: xad' d' ev 'AI^-^vtjq elasi^ su) évl ninvt vtju)]. De 

 der ikke ville indrømme, at Homer kendte Templer, ville sige, 

 at Skibskatalogen jo maa anses for en senere Tilsætning , og 

 dette Sted altsaa intet beviser, ligesom de af samme Grund se 

 bort fra de mangfoldige Steder i de homeriske Hymner. Men 

 det gaar paa ingen Maade an at se bort hverken fra II. 6 eller fra 

 Od. 6, 7 ff., hvor det fortælles, at Nausithoos, da han bosatte Phæ- 

 akerne paa Scheria, drog en Mur omkring Staden og byggede 

 Huse deri, opbyggede Templer og udskiftede Markerne (v. 10: 

 xai vTjoug sTiocr^as Sea)v xac eddaaaz åpoopai;). Ja saaledes saa 

 de Steder ud, som Homer kendte, og om vi end ikke fuldstæn- 

 dig kunne tyde det gamle Troias Rester paa Hissarlik, saa er det 

 dog ret sandsynligt, at i det mindste en af de der forefundne 

 Bygninger har været et Tempel (se Dorpfeld i Mittheil. Athen 1894 

 Taf. II). Sagen er i det hele rigtig fremstillet baade i K. F. Her- 

 manns Gottesdienstliche Alterthiimer g 18 og hos Helbig, Das 

 Homerische Epos aus den Denkmålern erlåutert S. 312ff. Den 

 Tid, da Hellenerne ikke havde Templer og Gudebilleder, maa 

 ligge langt tilbage for Homer. 



Naar Herodot (11,52) fortæller, at Pelasgerne i den ældste 

 Tid ofrede til Guderne i Almindelighed uden at have særskilte 



