256 J. L. Ussing. 



Humanns Formodning fremtræder som en afgjort Kendsgerning 

 hos W. Reichel i hans Skrift »Ueber vorhellenische Gotter- 

 culte« 1897. Han ser heri et Hovedbevis for sin Paastand, at 

 man i den mylienæiske Tid hverken kendte Templer eller Gude- 

 billeder; man opstillede kun Tronstole, hvorpaa man tænkte 

 sig at Guderne toge Plads, og disse Gudestole ydede man saa 

 den Kultus, som egentlig skulde ydes Guderne, «Tronkultus» ; 

 ja Altrene selv vare i Virkeligheden saadanne Gudesæder, og 

 ikke, som man i Almindelighed forestiller sig det, Borde, hvor- 

 paa Offeret fremlagdes. Denne Lære gennemføres med stor 

 Energi, og der har været Kritikere, som i det mindste delvis 

 gav ham sin Tilslutning, som Sal. Reinach i Revue critique 

 29. Nov. 1897, p. 389 ff. og Swoboda i Miinch. Allg. Zeitung, 

 Beilage 5 Aug. 1898; men den almindelige Mening synes dog 

 at være en afgjort Forkastelse. Skønt det derfor maaske kunde 

 synes mindre nødvendigt, skal jeg dog i Betragtning af Spørgs- 

 maalets Vigtighed underkaste det en nøjere Drøftelse. 



Først maa det nu vække vor Forundring, at han ikke ind- 

 skrænker sin Paastand til den mykenæiske Tid, men mener, at 

 den ogsaa bør udstrækkes til Homer, og da Templernes Exi- 

 stens efter de ovfr. S. 252 anførte Steder ikke kan nægtes, 

 mener, at der ikke har været virkelige Gudebilleder i dem, men 

 kun tomme Tronstole. Naar i Illadens 6. Sang Troerinderne 

 bringe Athene den kostbare Peplos og lægge den paa hendes 

 Knæ, mener Reichel ikke, som alle andre, at der er Tale om 

 et siddende Gudebillede; Præstinden har lagt Kaaben paa den 

 tomme Stol; »damit legt sie es mittelbar in den Schoos der 

 unsichtbar gegenwårtigen Gottin« (S. 55). Mon Homer, hvis 

 Nøjagtighed i at beskrive Enkeltheder Reichel netop gør op- 

 mærksom paa, ikke ogsaa kunde have sagt dette, hvis han havde 

 ment det? 



Men selv hvad åen mykenæiske Tid angaar, da indrømmer 

 R. (S. 59 ff.) , at der findes Afbildninger af Guder paa mykenæ- 

 iske Guldringe, for ikke at tale om de fantastiske Dæmoner paa 



