264 



J. L. Ussine. 



hos Reichel Fig. 5 og 6, her Fig. 3) , hvor man ser en Herme 

 opstillet paa en Stol, ligesom man i Etrurien undertiden finder 

 den med Menneskehoved forsynede Askekrukke staaende paa 

 Sædet af en Stol. Det er sikkert et gammelt Gudebillede, men 

 vel at mærke ikke, som Reichel og hans Forgænger Furt- 

 wångler mene , en Kolos ; en saadan vilde Sædet ikke kunne 

 bære, og en Søjle under dette er der ikke. Det er sikkert et 

 lille, formodentlig himmelfaldent Træbillede, som man har 

 hædret ved at give det en Stol. Der er saaledes vel en Lig- 

 hed i Tanken, men ikke i Udførelsen. Det er os stadig lige 

 gaadefuldt, hvorledes Stolen har været anbragt uden om Guden, 

 og Sædet, som Guden jo ikke kunde benytte, var aabent baade 



Fi£. 3. 



Fig. 



i Midten, hvor Guden stod, og til Siderne, hvor der var flere 

 « Sæder«. Reichel mener nu (S. 15), at man bør vende op og 

 ned paa Historien; Kolossen er ikke det ældste, men Tronen; 

 Gudebilledet er anbragt senere i denne; thi han er overbevist 

 om, at den mykenæiske Tid ikke kendte Gudebilleder, men kun 

 dyrkede tomme Stole. Han nægter naturligvis ikke, at Bathy- 

 kles' Trone har været meget yngre end Kolossen, men han 

 antager, at den har været «en Ombygning af den ældre Hellig- 

 dom«. Men havde Stolen været det ældste, hvor kunde man 

 saa falde paa, naar man vilde gøre en Gud til Stolen, ikke at 

 lade ham sidde paa denne, men at forme ham som en stor 

 Støtte, der ikke kunde sætte sig? og mente man, at man kunde 

 erstatte den ældgamle hellige Stol med en ny, hvorfor fornyede 

 man saa ikke ogsaa Apollofiguren i Stedet for at beholde den 



16 



