280 J- L- Ussing. 



Blik (Aedes sacrae deorum immortalium slc erunt constituendae, 

 uti, si nuUa ratio impedierit liberaque fuerit potestas, aedis 

 signumque quod erit in cella conlocatum spectet ad vesperti- 

 nam caeli regionem, uti qui advenient ad aram immolantes aut 

 sacrificia facientes spectent ad partern caeli orientis et simula- 

 crum quod erit in aede , et ita vota suscipientes contueanlur 

 eadem exorientem caelum, ipsaque simulacra videantur exori- 

 entia contueri supplicantes et sacrificantes). Den her givne 

 Regel om Templets Orientering staar i absolut Strid med hvad 

 vi vide fra Monumenterne ; Vitruv maa her have ladet sin Fan- 

 tasi raade. Det er en given Sag, at de græske Templer regel- 

 mæssig vendte imod Øst. Naar nu Alteret foran Templet ogsaa 

 vender imod Øst, og den ofrende skal vende sig imod Solens 

 Opgang, maa han vende Ryggen imod Templet og Gudebilledet. 

 Dette synes urimeligt. Koldewey mener at kunne forklare det 

 ved den i Plutarchs Numa Cap. 1 4 og andetsteds (se Fried- 

 lånder i Becker-Marquardts Handbuch d. rom. Alterth. iV, S. 467) 

 omtalte Regel, at man efter Ofringen skulde dreje sig omkring 

 og kaste sig paa Knæ og derefter sætte sig ned. Han mener, 

 at Ofringen foregik imod Øst, men Knæfaldet imod Vest, lige 

 for Gudebilledet. Men der staar intet om , at man kun skulde 

 gøre en halv Vending; de anførte Steder forstaas naturligst om 

 en hel Omdrejning , saa at ogsaa den knælende vendte sig 

 imod Øst. Desuden er her Tale om en romersk Skik ; vi læse 

 aldrig om noget lignende hos Grækerne. Vi behøve heller 

 ikke at tage vor Tilflugt hertil, naar vi huske paa, at Alteret 

 er ældre end Templet. Den ældgamle Regel , at man , naar 

 man ofrede til de himmelske Guder, skulde vende sig imod 

 Solens Opgang, forandres ikke, fordi der bagved eller ved Siden 

 af Alteret oprejses et Gudebillede og et Tempel, som ogsaa 

 maatte vende imod Øst. Billedet er jo dog kun en Repræsen- 

 tant for Guden, og. Ofringen ydes ikke til dette, men til Guden 

 selv. Den plumpe Overtro , som gjorde Billedet til ét med 

 Guden, hører den senere Oltid til. 



32 



